ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5997/20 Справа № 205/9073/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

                                В С Т А Н О В И Л А:
       18 жовтня 2019 року АТ КБ “ПриватБанк” звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором б/н від 30.08.2010 року у розмірі 119960,83 грн., а також судові витрати (а.с.2-4).
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 30 серпня 2010 року по тілу кредиту у розмірі 3739 грн. 12 коп., а також судовий збір у розмірі 59 грн. 88 коп., а всього 3799 грн. 00 коп. У задоволені інших позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с.58-59).
Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ “ПриватБанк” звернулося з апеляційною скаргою. Просить, скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ “ПриватБанк” в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Вирішити питання судових витрат (а.с.143-147).
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем 30 серпня 2010 року підписана довідка про умови кредитування, відповідно до якої процентна ставка становить 2,5% в місяць та нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році; суд не витребував у позивача додаткових доказів щодо нарахування відсотків по кредиту; відповідач заперечень на позов не подавав та не спростував розмір нарахованих процентів.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2010 року між сторонами укладено кредитний договір б/н, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що він був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку". Крім того відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з пам`яткою клієнта, "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 49).
Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30 вересня 2019 року складає 119960 гривень 83 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3739 гривень 12 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 30 серпня 2010 року по 29 січня 2018 року у розмірі 116221 гривні 71 коп.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів того, що між сторонами було погоджено розмір відсотків.
Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі, їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30 серпня 2010 року, банк посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем.
Вказаною довідкою, з умовами якої погодився відповідач, передбачена базова процентна ставка в місяць – 2,5 % на місяць, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менш ніж 50,00 грн та не більше залишку заборгованості. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовна давність має бути застосована до платежів, які передували трьом рокам до звернення позивача до суду з позовом про повернення заборгованості за кредитним договором.
Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 641/1750/16-ц (провадження № 61-1840св18), від 07 серпня 2019 року у справі № 213/3310/14-ц (провадження № 61-18318св18), від 10 липня 2019 року у справі № 758/8337/16-ц (провадження № 61-16830св18) та інших.
Матеріали справи свідчать про те, що строк кредитної картки, який співпадає із строком дії кредитного договору, закінчився у серпні 2014 року. Банк звернувся до суду з позовом до відповідача у жовтні 2019 року. Однак, відповідач до суду апеляційної інстанції заяву щодо застосування строку позовної давності не надав. В позовній заяві банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за процентами в розмірі 116221,71 грн. Проте, при цьому не врахував, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
З огляду на викладене, судова колегія вважає, що заборгованість за процентами повинна нараховуватися тільки в межах строку кредитування, яка станом на серпень 2014 року склала 2467,45 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь банку.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, наявні підстави для стягнення з відповідача процентів відповідно до ст. 526,1054 ЦК України, оскільки їх розмір та порядок нарахування передбачені умовами укладеного між сторонами договору, а саме: довідкою про умови кредитування, яку ОСОБА_1 підписав 30.08.2010 (а.с.12).
За таких обставин заочне рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
В іншій частині заочне рішення не оскаржувалося та не переглядалося.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також згідно із п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст.141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, позовні вимоги задоволено на 5.17 %, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 99,31 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 148,97 грн, а всього в розмірі 248,21 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк».
Керуючись ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” задовольнити частково.
       Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року в частині відмови в стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також в частині вирішення питання судового збору – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
       Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 30 серпня 2010 року – задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - 2467,45 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. 
       В іншій частині заочне рішення не оскаржувалося та не переглядалося.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 248,21 грн. судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 29 липня 2020 року.

Судді: