П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/2461/20-а 
Головуючий у 1-й інстанції:   Чернюк Алла Юріївна  
Суддя-доповідач:  Капустинський М.М. 
11 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Смілянця Е. С. 
за участю:
секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,
паредставника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року (повний текст ухвали складено 02.07.2020 року у м.Вінниця) про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький)  про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачка подала  апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вчасно звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав не мала можливості, у зв`язку з необізнаністю та відсутністю належного представника.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Предметом спору у даній справі є оскарження позивачем дій органів державної виконавчої служби щодо не зняття арешту та заборони на відчуження з майна ОСОБА_1 , який був накладений 04.06.2015 згідно постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Летути І.О. від 04.06.2015р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної у виконавчому провадженню №47747998, яке було відкрито на підставі виконавчого листа від 15.01.2015 №127/11683/14-ц.
Суд першої інстанції, залишаючи поданий адміністративний позов без розгляду, дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення з даним позовом до суду, встановлений статтею 287 КАС України, та не зазначено наявності поважних причин пропуску такого строку, які могли бути підставою для його поновлення.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів враховує наступне.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша, друга статті 55 Конституції України).
Частиною п`ятою статті 125 Конституції України визначено, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.
За визначенням частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У свою чергу, частина перша статті 5 КАС України передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Строк звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 КАС України, за приписами частин першої, другої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів  справи, постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Лепути Івана Олександровича від 04.06.2015 року відкрито виконавче провадження №47747998 на підставі виконавчого листа від 15.01.2015 року №127/11683/14-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області у цивільній справі.
Відповідно до інформаційної довідки про стан виконавчого провадження №47747998 (сформованої 29.10.2019 року) державним виконавцем вчинялись виконавчі дії щодо звернення стягнення на майно боржника та стягнення виконавчого збору.
04.06.2015 року, у межах виконавчого провадження №47747998, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Лепутою Іваном Олександровичем прийнято постанову про арешт майна боржника (земельної ділянки) та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно та заборонено здійснювати будь-які дії щодо відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 .
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №171952471 від 27.06.2019 року, вищевказаний арешт на все нерухоме майно зареєстровано 04.06.2015 року за реєстраційним номером обтяження: 11695151 Реєстраційною службою Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, та до теперішнього часу наявний в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Також, згідно з інформаційною довідкою про стан виконавчого провадження №47747998 (сформованою 29.10.2019 року) виконавчий документ повернуто стягувачу 06.11.2015 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-ХІV (у редакції, що діяла на час винесення відповідної постанови). Матеріали даного виконавчого провадження за збігом строку їх зберігання - знищено.
Вважаючи, що не зняття відповідачем арешту з майна у виконавчому провадженні №47747998 на момент завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-ХІV (у зв`язку з відсутністю у боржника майна) є протиправною бездіяльністю, а не зняття арешту на майно при поверненні виконавчого документу є по суті його продовженням. Вважає, що Відповідач тим самим порушує її право власності, а тому звернулась до суду з даним як адміністративним позовом.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що починаючи з 29.10.2019 року позивач та/або представник позивача мали змогу дізнатись про порушення свої прав, свобод та інтересів, проте до суду звернувся лише 05.06.2020 року (засобами поштового зв`язку), тобто з пропуском строку, встановленого статтею 287 КАС України. 
Застосувавши наслідки пропуску строку звернення до суду, встановлені п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд першої інстанції залишив позовну заяву без розгляду.
Колегія суддів, не вдаючись в підставність висновків з прийняття оскарженої ухвали вважає їх (висновки) поспішними так як останнім повинна передувати визначеність суду у питанні юрисдикційної підсудності зазначеної справи.
Як зазначено вище, справа стосується зняття (скасування) арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.
Тому, для визначення юрисдикції цього спору, суду, необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду.
Окрім цього, суду необхідно врахувати практику Верховного суду з перегляду справ де особа є відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчим листом у цивільній справі) з примусового виконання цього рішення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 815/4232/17, від 22 квітня 2019 року у справі № 757/53656/17-а, постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/5597/19).
За умови висновку суду, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суду необхідно визначитись щодо доводів позивача, викладених в заяві про поновлення пропущеного строку (а.с.128) з урахуванням дії процесуальних строків в умовах карантину, та з твердженням позивача, що звернення до суду стосується саме оскарження бездіяльності органу ДВС і не пов"язане з проведенням виконавчих дій в межах виконавчого провадження, яке завершене. Саме зазначене, на думку позивача, вказує на те, що строки повинні визначатись не за ст.287 КАС України, а за ст.122 цього Кордексу.
З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення, як поспішне, підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з вирішенням наведеного.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до  Вінницького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 серпня 2020 року.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Смілянець Е. С.