Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 р. 	Справа № 520/10113/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2020, повний текст складено 07.02.20 по справі № 520/10113/19
за позовом     ОСОБА_1  
до     Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                  
про скасування вимоги,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-103851-57 від 09.09.2019  щодо сплати суму боргу у розмірі 5879,44 грн., у тому числі: недоїмки - 1836,12 грн., штрафів - 2883,82 грн., пені - 1159,50 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Харківській області № Ф-103851-57 від 09.09.2019 щодо сплати ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 5879,44 грн., у тому числі: недоїмки - 1836,12 грн., штрафів - 2883,82 грн., пені - 1159,50 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивач як самозайнята особа здійснював адвокатську діяльність, а тому набув обов`язку за сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, згідно з рішенням про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 110 від 08.02.2017 ОСОБА_1 зареєстрований адвокатом, про що видано свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю № 2069 від 08.02.2017.
Головним управлінням ДПС у Харківській області Гур`єву В.М. виставлена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-103851-57 від 09.09.2019 у розмірі 5879,44 грн.
Позивач, не погоджуючись із вимогою про сплату боргу, звернувся до суду із даним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як самозайнята особа (адвокат) доходів від незалежної професійної діяльності не отримує, з огляду на що нарахування суми єдиного внеску є безпідставним.
Колегія суддів частково погоджується із висновками суду першої інстанції, однак з інших підстав та мотивів, з огляду на наступне.
За визначенням п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ).
Згідно з ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону № 2464-VІ обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Приписами п.п. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч.1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано ст. 4 Закону № 2464-VІ.
Так, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ до платників єдиного внеску.
Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої роботи. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської прибуткової діяльності та факту зайнятості особи.
Судовим розглядом встановлено, що позивачем до податкового органу подавалися податкові декларації про майновий стан і доходи 03.04.2019 за 2018, 24.05.2019 за 2019 (у зв`язку з припиненням незалежної професійної діяльності) із нульовими показниками.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України серії АХ № 003114 від 17.05.2019 року з 14.05.2019 позивачем припинено здійснення незалежної професійної діяльності.
24.05.2019 позивачем подано до органу доходів та зборів заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків (форма № 8-ОПП) разом з заявою про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7- СВ.
Із оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-103851-57 від 09.09.2019 встановлено, що податковим органом визначена заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені станом на 31.08.2019 у розмірі 5879,44 грн., з яких недоїмка - 1836,12 грн., штраф - 2883,82 грн., пеня - 1159,50 грн.
Також, відповідно до рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 02.08.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне) перерахування єдиного внеску до позивача застосовано штраф у розмірі 2883,82 грн. за період з 20.04.2018 по 31.05.2019 та нараховану пеню у розмірі 1159,5 грн.
Зазначене рішення було оскаржене позивачем у адміністративному порядку та рішенням ДПС України від 26.09.2019 № 3256/6/99-00-08-06-01 за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 02.08.2019 скасоване та вважається відкликаним, оскільки винесено без врахування проведеного 25.03.2019 коригування даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника внаслідок нарахованого єдиного внеску за 2017 в сумі 7744 грн., що призвело до невірно здійсненого розрахунку штрафної санкції та пені.
Крім того, Головним управлінням ДФС у Харківській області Гур`єву В.М. виставлена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-103851-57 від 12.08.2019 у розмірі 1836,12 грн. станом на 31.07.2019.
Однак, рішенням ДПС України від 26.09.2019 № 3257/6/99-00-08-06-01 за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 зазначена вимога була скасована та вважається відкликаною, оскільки до виникнення недоїмки призвели квартальні нарахування єдиного внеску за квітень, травень 2019 року після подання ліквідаційного звіту та припинення незалежної професійної діяльності.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області 06.02.2019 року складена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-137733-17 на суму 12658,36 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2019 у справі № 520/2310/19 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № Ф-137733-17 від 06.02.2019  щодо сплати недоїмки у сумі 12658,36 грн.
При цьому, слід враховувати, що позивач не заперечував свого обов`язку здійснювати платежі з єдиного соціального внеску та на підтвердження своєчасної сплати надав копії квитанцій № 41 від 16.04.2019 за січень-березень 2019, від 30.05.2019 - за квітень-травень 2019.
Також, відповідно до листа № 5217/ФОП/20-40-33-01-12 від 20.11.2019 Зважаючи на викладене вище, 02,10.2019 Головне управління ДПС у Харківській області повідомило позивача, що нараховані суми по рішенню від 02.08.2019 № 0127265706 виключені з ІКП за технологічним кодом 71040000. Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.09.2019 № Ф-103851-17 скасовано та на даний час заборгованість по єдиному внеску у позивача відсутня.
Крім того, у період з 17.02.2020 по 19.02.2020 Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено позапланову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 08.02.2017 по 14.05.2019, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 08.02.2017 по 14.05.2019.
За наслідками проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області складено довідку від 25.02.2020 № 542/20-40-33-06/3002308376, якою зафіксовано, що перевіркою своєчасності сплати єдиного внеску з сум доходу, самостійно визначеного самозайнятою особою, порушень не виявлено, перевіркою п. № 2.1-2.9 плану перевірки порушень не встановлено, крім того зазначено, що протягом 2017-2019 позивачем здійснювалась сплата єдиного соціального внеску.
Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що Головним управлінням ДПС у Харківській області не доведено наявності у позивача станом на 31.08.2019 несплачених зобов`язань зі сплати єдиного соціального внеску, у тому числі штрафу та пені, з огляду на що оскаржувана податкова вимога є безпідставною.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області - задовольнити частково.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2020 по справі № 520/10113/19  змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 року по справі № 520/10113/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    Г.Є. Бершов