ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 р.	Справа № 520/9910/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Нововодолазької селищної ради об`єднаної територіальної громади на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Сагайдак В.В., м. Харків) від 09.12.2019 року по справі № 520/9910/19
за позовом ОСОБА_1 
до Нововодолазької селищної ради об`єднаної територіальної громади
про визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення Нововодолазької селищної ради об`єднаної територіальної громади про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність (на земельну ділянку площею 0.2500 га, розташовану в с. Знам`янка, вул. Миру, Нововодолазького району Харківської області); визнати незаконним та скасувати рішення Нововодолазької селищної ради об`єднаної територіальної громади про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність (на земельну ділянку площею 0.3390 га, розташовану в с. Знам`янка, вул. Миру, Нововодолазького району Харківської області).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року по справі № 520/9910/19 позовні вимоги задоволено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 27.05.2019 р. звернувся до голови Нововодолазької селищної ради з заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту відведення щодо виділення земельної ділянки у приватну власність площею 0,3390 га  (орієнтовно), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Миру, с. Знаменка передбачену для ведення  особистого селянського господарства. Також, до Нововодолазької селищної ради позивачем також подано заяву, в якій останній просив надати дозвіл на виготовлення проекту відведення щодо виділення земельної ділянки в приватну власність площею 0,2500 га (орієнтовно), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 Знаменка, передбачену для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Розгляд поданих позивачем заяв включено до порядку денного XXIX сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 19.06.2019 р.
Згідно з поіменним голосуванням XXIX сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 19.06.2019 р. за проект рішення “Про розгляд питання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність гр. ОСОБА_1 ” проголосували “за” - 3 депутати, “проти” - 7 депутатів, “утримались” - 10 депутатів, “не голосували” - 1 депутат. Рішення не прийнято.
Згідно з поіменним голосуванням XXIX сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 19.06.2019 р. за  проект рішення “Про розгляд питання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність, яка розташована в с. Знам`янка, вул. Миру Нововодолазького району Харківської області гр. ОСОБА_1 ” проголосували “за” - 7 депутатів, “проти” - 4 депутата, “утримались” - 9 депутатів, “не голосували” - 1 депутат. Рішення не прийнято.
Враховуючи вищевикладене,  рішення  за результатами розгляду питань стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність гр. ОСОБА_1 та стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність, яка розташована в с. Знам`янка, АДРЕСА_1 . Миру Нововодолазького району Харківської області гр. ОСОБА_1 не прийняті у зв`язку з тим, що за  прийняття цих рішень селищної ради після їх обговорення на пленарному засіданні проголосувала меншість депутатів від загального складу ради (менше 13).
Позивач вважаючи, що оскільки рішення про задоволення його заяв фактично не прийняті, тому оскаржувані рішення у вигляді витягу з протоколу в яких зазначено “за результатами голосування рішення не прийнято” є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що оцінюючи оскаржувані рішення на відповідність критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, суд враховує, що у тексті рішень не вказані фактичні підстави та мотиви відмови у наданні дозволу на розробку проектів, відтак відповідач уникнув свого обов`язку щодо належного розгляду заяв позивача.
Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до ч. ч. 7-11 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Рекомендацією Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року № R (80) 2 (далі - Рекомендація R (80) 2) визначено, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень.
При цьому, за позицією Європейського суду з прав людини щодо судового контролю за дискреційними адміністративними актами, національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки»; п. 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства»; п. 156-157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі «Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру»; п. 47-56 рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Путтер проти Болгарії»).
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Вказані критерії неодноразово визначались Верховним Судом, зокрема у постанові від 31.01.2019 р. (справа № 806/1772/18).
Аналіз наведених вище норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність. Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.
Сама процедура включає певний алгоритм дій та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
Отже, діючим законодавством не передбачено можливості прийняття іншого рішення при вирішення питання щодо затвердження проекту землеустрою, крім рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (чи про відмову у затвердженні такого проекту виключно з підстав, що визначені ЗК України) та надання її у власність, рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про відмову у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997, № 280/97-ВР (далі – Закон № 280/97-ВР).
Стаття 26 Закону № 280/97-ВР передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.
Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).
Положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 47 Закону № 280/97-ВР передбачено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.
Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування регламентує ст. 59 Закону № 280/97-ВР.
Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону № 280/97-ВР).
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч. 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР).
Колегія суддів зазначає, що предметом розгляду у цій справі є вимога про визнання незаконним та скасування рішення Нововодолазької селищної ради об`єднаної територіальної громади про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність (на земельну ділянку площею 0.2500 га, розташовану в с. Знам`янка, вул. Миру, Нововодолазького району Харківської області), а також вимога про визнання незаконним та скасування рішення Нововодолазької селищної ради об`єднаної територіальної громади про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність (на земельну ділянку площею 0.3390 га, розташовану в с. Знам`янка, вул. Миру, Нововодолазького району Харківської області).
В свою чергу, судовим розглядом встановлено, що за результатами розгляду заяв позивача від 27.05.2019 р. про надання дозволів на виготовлення проектів відведення щодо виділення земельних ділянок у приватну власність чи про відмову у наданні таких дозволів, рішень у формі та у порядку, що визначений Законом № 280/97-ВР не приймалося, оскільки відповідно до витягів з протоколів XXIX сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 27.06.2019 р., за прийняття рішень про надання дозволів на розробку проектів відведення щодо виділення земельних ділянок у приватну власність проголосувала меншість депутатів від загального складу ради (менше 13).
Оскільки органом місцевого самоврядування рішень, у порядку, що визначений Законом № 280/97-ВР не приймалося, тобто такі нормативні акті не існують юридично, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для скасування рішень відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність.
Разом з тим, при вирішенні спірних правовідносин колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суд.
Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи те, що позивачем до органу місцевого самоврядування подавалися заяви про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд та  для ведення особистого селянського господарства, розгляд цих заяв включався до порядку денного пленарного засідання, обговорювався на сесії, проводилось голосування, але рішення щодо цих заяв не були прийняті, тобто фактично розгляд заяв не закінчився  їх вирішенням по суті з прийняттям конкретного рішення, колегія суддів вважає, що в межах спірних правовідносин права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 27.05.2019 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність (на земельну ділянку площею 0.2500 га, розташовану в с. Знам`янка, вул. Миру, Нововодолазького району Харківської області) та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність (на земельну ділянку площею 0.3390 га, розташовану в с. Знам`янка, вул. Миру, Нововодолазького району Харківської області), оскільки відновлення порушеного права позивача у такий спосіб сприятиме ефективному захисту його прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року по справі № 520/9910/19 прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нововодолазької селищної ради об`єднаної територіальної громади на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року по справі № 520/9910/19 – задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року по справі № 520/9910/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Зобов`язати Нововодолазьку селищну раду об`єднаної територіальної громади повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 27.05.2019 року, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність (на земельну ділянку площею 0.2500 га, розташовану в с. Знам`янка, вул. Миру, Нововодолазького району Харківської області) та про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність (на земельну ділянку площею 0.3390 га, розташовану в с. Знам`янка, АДРЕСА_1 . Миру, Нововодолазького району Харківської області).
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.М. Григоров    З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складено  30.06.2020 року