ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 серпня 2020 року           справа №200/176/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г.,  Гайдара А.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 200/176/20-а (головуючий суддя І інстанції Льговська Ю.М.), складеного в повному обсязі 01 червня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошових коштів, -
                                           ВСТАНОВИВ:
08 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням уточнень про:
-          визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, компенсації за невикористану додаткову відпустку учасника бойових дій за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року;
-          стягнення суми індексації грошового забезпечення за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 8 652, 69 грн. (зменшено суму індексації);
-          стягнення суми компенсації за невикористану додаткову відпустку учасника бойових дій за 2016 рік у розмірі 3 722, 18 грн.;
-          стягнення суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 3 740, 98 грн. (зменшено суму компенсації);
-          стягнення суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку у розмірі 1 868, 53 грн.;
-          стягнення суми моральної шкоди у розмірі 5000 грн. (а.с. 1-9, 78-81).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 125-128).
Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 200/176/20-а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в наступній частині:
-          визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року;
-           стягнення суми індексації грошового забезпечення за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 8 652,69 грн.;
-           стягнення суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 3 740,98 грн.;
-           стягнення суми моральної шкоди у розмірі 5000 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що з 01 грудня 2015 року позивач має право на проведення індексації його грошових доходів, виходячи з базового місяця січня 2008 року, в якому останній раз підвищувались посадові оклади відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо обставин по справі (а.с. 131-134).
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
22 липня 2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (а.с. 147-152).
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 10 серпня 2015 року під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 призване на військову службу до взводу Іллічівсько-Володарського ОРВК Донецької області, що підтверджується витягом з наказу від 10 серпня 2015 року № 209, повідомленням від 07 серпня 2015 року № 1203 (а. с. 13, 44). 
З 05 квітня 2016 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Іллічівсько -Володарського ОРВК Донецької області та всіх видів забезпечення, переміщено для подальшого проходження служби у розпорядження військової частини Дніпропетровської області, що підтверджується витягом з наказу від 05 квітня 2016 року № 72 (а. с. 43).  
Із довідки Кальміусько-Никольського об`єднаного районного військового комісаріату № 62 від 04 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 додаткова відпустка як учаснику бойових дій за час проходження служби в Іллічівсько-Володарському ОРВК Донецької області не надавалась з підстав, що право на таку відпустку відсутнє (а. с. 45).  
Рішення про надання статусу учасника бойових дій датовано 22 квітня 2016 року (а. с. 69) 
Згідно з довідкою від 06 грудня 2019 року (а. с. 17) індексація грошового забезпечення:
- за період з серпня по жовтень 2015 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з липня 2015 року, не перевищував поріг індексації з 101; 
- за листопад 2015 року не виплачувалась, оскільки позивача переведено на іншу посаду і його грошове забезпечення збільшилось на 233, 60 грн. та перевищило суму нарахованої індексації 20, 67 грн. (1378х1,5).
- за період з грудня по квітень 2015 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з листопада 2015 року (місяця зростання доходів), не перевищував поріг індексації з 101%.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Спірним питанням даної справи (в рамках апеляційної скарги) є наявність у позивача права на індексацію грошового забезпечення за період служби в структурному підрозділі відповідача з 10 серпня 2015 року по 05 квітня 2016 року. 
Приймаючи спірне рішення та відмовляючи у задоволені позовних вимог в частині апеляційного оскарження, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу мала бути нарахована індексація у листопаді 2015 року (за вересень 2015 року), однак, позивача перевели на іншу посаду (з більшою ставкою грошового забезпечення) тому базовим місяцем для нарахування індексації для позивача має бути саме серпень місяць 2015 року, а не січень  місяць 2008 року. В подальшому індексація мала бути проводитись у червні 2016 року (за квітень 2016 року), однак позивача у червні місяці вже було виключено із списків особового складу Іллічівсько-Володарського ОРВК Донецької області.
Відтак, суд першої інстанції відмовив у задоволені позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (абзац 2 частини третьої статті 9 вказаного Закону). 
При визначені розміру індексації визначальним є встановлення «базового» місяця. 
Враховуючи, що позивача призване на військову службу з серпня 2015 року, то при визначенні «базового» місяця для початку обчислення індексації за спірний період застосуванню підлягає абзац 3 пункту 10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Відповідно до абзацу 3 пункту 10-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу (в редакції чинній до 01 грудня 2015 року). Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації( п.10-2 Порядку 1078).
Оскільки в листопаді 2015 року заробітна плата позивача була збільшена та була більш ніж сума індексації, такий місяць  є базовим для проведення індексації.
Після 01 грудня 2015 року до Порядку № 1078 внесені зміни та, зокрема, змінено редакцію пункту 10-2 , згідно з яким змінилися правила індексації оплати праці (грошового забезпечення) для новоприйнятих працівників.
Так, відповідно до п. 10-2 Порядку № 1078   (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 ) для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник. 
При визначенні «базового» місяця для початку обчислення індексації за спірний період ОСОБА_1 посилається на приписи саме пункту 10-2 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013. Проте, цей пункт не може бути застосований судом, оскільки станом на грудень 2015 року – дати набуття чинності внесених змін до Порядку № 1078, позивач вже не мав статусу новоприйнятого працівника. 
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта про застосування до спірних відносин в цій справі пункту 10-2 Порядку № 1078 з тих підстав, що в листі Міністерства соціальної політики України від 28 квітня 2016 року № 201/10/137-16 вказано, що для визначення суми індексації працівнику з грудня 2015 року має застосовуватись індекс споживчих цін з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Суд виходить з того, що, по-перше, в листі Міністерства соціальної політики України надано роз`яснення лише одного з правил визначення «базового» місяця, у той час як Порядок № 1078 передбачає декілька таких правил; по-друге, лист носить інформативний характер та не підміняє законодавчу базу з цього питання.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що «базовим» місяцем для початку обчислення індексації за спірний період слід вважати місяць прийняття позивача на службу – серпень 2015 року, а не січень 2008 року -  місяць, наступний за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає позивач.
Суд також враховує приписи пункту 10-2 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526, які були чинні  на день підвищення  позивачу грошового забезпечення – листопад 2015 року. 
З огляду на ці положення «базовим» місяцем для подальшої індексації є листопад 2015 року.  
Абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, яка застосовується з 01 грудня 2015 року, передбачає ще підстави для зміни «базового» місяця індексації: у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що для визначення індексації за спірний період служби з 10 серпня 2015 року по 05 квітня 2016 року застосовується два «базових» місяця: серпень 2015 року та листопад 2015 року. 
Частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ (далі – Закон № 1282-ХІІ) визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (до 01 січня 2016 року – дата набрання чинності Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, яким внесено зміни) та в розмірі 103 відсотка (після 01 січня 2016 року).
Частинами другою – четвертою статті 4 Закон № 1282-ХІІ визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
За даними Держкомстату індекс споживчих цін у серпні 2015 року становив 99,2%, у вересні 2015 року – 102,3%, у жовтні 2015 року – 98,7%, у листопаді 2015 року – 102%, у грудні 2015 року – 100,7%;
-          у січні 2016 року – 100,9%, у лютому 2016 року – 99,6%, у березні 2016 року – 101%, у квітні 2016 року – 103,5%. 
Враховуючи, що обчислення індексу споживчих цін для визначення порогу індексації провадиться наростаючим підсумком шляхом множення місячних індексів споживчих цін, то визначений таким способом індекс споживчих цін за серпень 2015 року становить 99,2%; 
за вересень 2015 року становить 101, 5 % (0,992 (індекс за даними Деркомстату за серпень) х 1,023 (індекс за даними Деркомстату за вересень);
за жовтень 2015 року становить 98, 7 %, оскільки у вересні 2015 року індекс споживчих цін перевищив установлений поріг індексації – 101,0%, а тому з жовтня місяця обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення подальшої індексації заробітної плати слід починати знову;
за листопад 2015 року становить 100, 7 % (0, 987 (індекс за даними Деркомстату за жовтень) х 1, 02 (індекс за даними Деркомстату за листопад) х 100%);
за грудень 2015 року становить 100,7% (без наростаючого підсумку, оскільки змінено «базовий місяць» на листопад 2015 року);  
за січень 2016 року становить 101, 6 % (1,007 (індекс за даними Деркомстату за грудень) х 1,009 (індекс за даними Деркомстату за січень) х 100%), 
за лютий 2016 року - 101, 1 % (1,007 (індекс за даними Деркомстату за грудень) х 1,009 (індекс за даними Деркомстату за січень) х 0, 996 (індекс за даними Деркомстату за лютий) х 100%);
за березень 2015 року - 102, 2 % (1,007 (індекс за даними Деркомстату за грудень) х 1,009 (індекс за даними Деркомстату за січень) х 0, 996 (індекс за даними Деркомстату за лютий) х 1, 01 (індекс за даними Деркомстату за березень) х 100%);
за квітень 2016 року - 105, 8 % (1,007 (індекс за даними Деркомстату за грудень) х 1,009 (індекс за даними Деркомстату за січень) х 0, 996 (індекс за даними Деркомстату за лютий) х 1, 01 (індекс за даними Деркомстату за березень) х 1,035 (індекс за даними Деркомстату за квітень) х 100%). 
З огляду на викладене право на індексацію грошового забезпечення для «базового» липня 2015 року виникло вже в вересні 2015 року, оскільки перевищено поріг індексації в розмірі 101 відсотка; право на індексацію грошового забезпечення для «базового» листопада 2015 року виникло в квітні 2015 року, оскільки перевищено поріг індексації в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Порядку № 1078 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року № 526 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін за вересень 2015 року є жовтень 2015 року, тому підвищення грошового забезпечення позивачеві у зв`язку з її індексацією повинно здійснитись у листопаді 2015 року. 
Місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін за квітень 2016 року є травень 2016 року, тому підвищення грошового забезпечення позивачеві у зв`язку з її індексацією повинно здійснитись  у червні 2016 року, але станом на цей місяць ОСОБА_1 виключено із списків особового складу Іллічівсько-Володарського ОРВК Донецької області.
Тому відповідач повинен був нарахувати індексацію лише в листопаді 2015 року. 
Абзацами 1, 2 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення) […] (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року № 170). 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII прожитковий мінімум для  працездатних осіб з 01 вересня 2015 року та з 01 січня 2016 року до 01 травня 2016 року становить 1 378 грн. 
Абзац 6 пункту 4 Порядку № 1078 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року № 170, чинної в спірний період) визначає, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
З огляду на викладене індексація за спірний період буде розраховуватися за формулою: (1 378 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб) х величину приросту індексу споживчих цін /100%). 
Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у вересні 2015 року складатиме: 1, 5 відсотка = 101,5 – 100, а тому індексація становить 20, 67 грн. (1 378 грн х 1,5/100%).
Довідкою від 06 грудня 2019 року (а. с. 17) підтверджується, що індексація грошового забезпечення в листопаді 2015 року була нарахована, але не виплачувалась, оскільки у позивача  грошове забезпечення збільшилось на 233, 60 грн. та перевищило суму нарахованої індексації 20, 67 грн.
Підсумовуючи викладене, суд  апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, що вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, а також про стягнення суми індексації грошового забезпечення за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 8 652, 69 грн. задоволенню не підлягають як і похідні від них вимоги щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку с порушенням строків виплати індексації .
Враховуючи відмову у задоволені вищевказаних вимог, необґрунтованою є і вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, обов`язку доказування правомірності спірних рішень  виконано.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                          ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року у справі № 200/176/20-а – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 19 серпня 2020 року.

Судді                                                                                    Т.Г.Арабей
                                                                                          А.В. Гайдар
                                                                                                  Г.М. Міронова