ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/26241/15
адміністративне провадження № К/9901/30452/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Рибачука А.І.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у порядку попереднього розгляду в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 826/26241/15
за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни                         (далі - Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору , на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації            ПАТ «Радикал Банк»
на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2016 ухвалену у складі головуючого судді Шулежко В.П. та 
ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Чаку Є.В., суддів: Мєзєнцева Є.І.,        Файдюка В.В. -
ВСТАНОВИВ:
І.РУХ СПРАВИ:
1. 30.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк» щодо невключення його до переліку вкладників         ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 
зобов`язати Уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк» надати до Фонду додаткову інформацію щодо нього, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду. 
2. Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 22.12.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017, задовольнив позовні вимоги.
3. 28.04.2017 Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк» звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017, ухвалити нове рішення - про відмову в задоволені позовних вимог.
4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 03.05.2017 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.
5. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.
6. Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
7. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 КАС України).
8. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 14.06.2019 №744/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподілу цієї судової справи між суддями у зв`язку і зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді-доповідача       Гімона М.М. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №14), що унеможливлює його участь у розгляді даної справи.
9. Протоколом розподілу справи від 18.06.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І.- головуючий суддя, судді: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.
10. Ухвалою судді Верховного Суду від 19.06.2019 прийнято зазначену справу до провадження.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Суди встановили, що 09.07.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ «Радикал Банк» укладено договір банківського рахунку №18323/П-980 та відкрито поточний рахунок у гривні.
Згідно з квитанцією від 09.07.2015 №13893 на рахунок позивача зараховано             184   600,00 грн.
Разом з тим, 09.07.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України від 09.07.2015 №452/БТ «Про віднесення ПАТ «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №130 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Радикал Банк», згідно з яким з 10.07.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Радикал Банк» Шевченка О. В.
30.09.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду №178 змінено Уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк», якій делегуються повноваження тимчасового адміністратора, згідно з даним рішенням з 01.10.2015 призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Радикал Банк» Савельєвій А . М. 
З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «Радикал Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  (далі - Закон №4452VI), виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 08.10.2015 №184  про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» до 09.11.2015  включно.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 09.11.2015 №769 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 09.11.2015  № 203 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Окрім того, Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк» на підставі протоколів комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, видано наказ від 09.11.2015  №204 про визнання правочинів нікчемними.
Згідно з вказаним наказом, Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації     ПАТ «Радикал Банк» визнано нікчемними договори, перелік яких зазначено в Додатку 1 до цього Наказу (у тому числі і щодо позивача), на підставі частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, як підстава для визнання нікчемності правочинів.
На виконання зазначеного наказу на адресу позивача направлено повідомлення від 19.11.2015  №3761/15, яким проінформовано позивача, що відповідно до положень частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, є нікчемними правочини - трансакції банку щодо перерахування на користь позивача коштів у розмірі 184  600,00 грн.
ОСОБА_1 дізнавшись про відсутність його в загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду, звернувся  до  суду із зазначеним позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 
12. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк» не надано доказів нікчемності правочину, що був вчинений між ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_1 у розумінні Закону №4452-VI та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а факт внесення позивачем коштів на його банківський рахунок підтверджується відповідною банківською квитанцією і відповідачем не спростований.
IV ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
13. Касаційна скарга Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації                     ПАТ «Радикал банк»  обґрунтована тим, що за наслідками перевірки було визнано нікчемними транзакції щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнтів через каси банку 09.07.2015 поза межами робочого часу та/або операційного дня. Дата відкриття банківського рахунку згідно з договором №18323/П-980 09.07.2015, а в операційній системі АБС Б2 операція по відкриттю рахунку зареєстрована 09.05.2015 (святковий день, в який банківські установи не працюють). Касова операція позивача фактично не здійснювалась (рух коштів по касі банку не відбувався); наслідком дій позивача та співробітників банку було внесення змін до балансу банку з метою створення документальних підстав для отримання від Фонду відшкодування. Також наголошує, що кошти на рахунку позивача почали обліковуватись внаслідок штучних банківських операцій, метою яких був перерозподіл залишків по рахунках клієнтів, які не мали право на відшкодування вкладу від Фонду або їх залишки становили суму більшу, ніж 200000,00 грн.  Посилаючись на  пункт 7 частини третьої  статті 38 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал банк»   вказує, що позивач не може бути визнаний особою, яка набула право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, оскільки банк уклав правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України (в редакції чинній на момент розгляду справи), вважає за необхідне зазначити таке.
15. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом                 № 4452-VI.
16. Частиною першою статтею 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
17. Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
18. За змістом статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
19. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
20. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
21. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
22. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
23. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
24. Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.
25. Судами встановлено, що зарахування грошових коштів на вкладні рахунки, відкриті у ПАТ «Радикал Банк» здійснено до запровадження тимчасової адміністрації, тобто до 10.07.2015.
26. Також слід вказати, що Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04.07.2018 (справа №826/1476/15) Верховним Судом зазначено, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228  ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.
Відповідно до положень статей 37, 38 Закону № 4452-VI  Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.
27. Частина третя  статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до     Закону України «Про банки і банківську діяльність»;
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
28. У частині четвертій  статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
29. З аналізу вищенаведеного слідує, що уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки вчинених (укладених) банком правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо невключення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.
30. Застосовуючи частину третю  статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
31. При цьому колегія суддів зазначає, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина друга статті 215 ЦК України та частина третя статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині 3 статті 38 Закону № 4452-VI.
32. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15.
33. У направленому на адресу позивача повідомленні «Про визнання правочинів нікчемними» зазначено, що договір банківського вкладу, укладений між                      ПАТ «Радикал Банк» та позивачем є нікчемним відповідно до вимог статті 38 Закону № 4452-VI та статті 228 ЦК України. Разом з тим, ні вищевказаний наказ, ні повідомлення про нікчемність правочинів всупереч приписам чинного законодавства не містить посилань на конкретні підстави, визначені статтею 38 Закону № 4452-VI, з якими уповноважена особа пов`язує нікчемність правочину (договору) банківського вкладу позивача.
34. Таким чином, з огляду на особливу правову природу діяльності Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк», обов`язковим є зазначення останнім конкретного пункту частини третьої  статті 38 Закону № 4452-VI, перелік яких є вичерпним. При цьому положення  статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.
35. Зокрема, частинами першою та другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
36. Разом з тим, така підстава нікчемності правочину, як порушення публічного порядку, не визначена частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI, відтак, застосування статті 228 ЦК України до спірних правовідносин є необґрунтованим.
37. Як наслідок, варто зауважити, що положення статті 228 ЦК України щодо нікчемності правочину не можуть бути застосовані Фондом чи уповноваженою особою при здійсненні власних функцій щодо виявлення та віднесення правочину до нікчемних у порядку статті 38 Закону № 4452-VI.
38. З приводу посилань відповідача на надходження коштів на рахунок позивача внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) депозитних рахунків інших клієнтів, на яких була розміщена значна сума коштів, що свідчить про нікчемність вчиненого позивачем та банком правочину, з огляду на те, що укладення договору банківського вкладу відбувалось одночасно із операціями зняття готівки з рахунків інших клієнтів, колегія суддів зазначає, що спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії "договори дроблення", з`явилася 12.08.2015 одночасно з набранням чинності   Законом України від 16.07.2015 № 629-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку».
39. Фактично під «дробленням» розуміється переказ депозитних коштів із одного рахунку, сума на якому перевищує гарантовану для відшкодування, на інші депозитні рахунки, як правило, новоутворені, в частинах, які підпадають під виплату Фондом гарантування вкладів.
40. Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що спірні правовідносини виникли до внесення пункту 9 до частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI. З огляду на що, застосування відповідачами посилань на наявність факту «дроблення вкладу» з боку позивача є безпідставним.
41. Посилання відповідача на виписку по особовим рахункам ф.281 від 11.03.2016, яка нібито підтверджує, що протягом операційного дня власники грошового вкладу із значною сумою подрібнювали (розбивали) свій вклад на суми до 200000 грн. та відповідні подрібнені частки були внесені на рахунки інших фізичних осіб, в тому числі і позивача, суд касаційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказана виписка по особовим рахункам про рух коштів  не є первинним банківським документом, який би підтверджував вказані обставини, отже ці твердження фактично носять характер припущень з боку відповідача стосовно того, що саме кошти власника великого рахунку були залучені на депозит позивачем з метою збільшення відшкодування витрат з боку Фонду.
41. Жодних доказів того, що при укладенні типового договору банківського вкладу позивач отримав певні переваги порівняно з іншими клієнтами банку відповідачами надано не було.
42. Стосовно посилань відповідача на наявність кримінального провадження за фактом вчинення службовими особами ПАТ «Радикал Банк» злочину,  передбаченого частиною п`ятою статті 190 Кримінального кодексу України, то колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутній вирок про вчинене кримінальне правопорушення, а отже, вказане не може бути підставою для порушення права позивача на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду.
43. Таким чином, з матеріалів справи видно, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ «Радикал Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому  підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому Уповноваженою особою на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк» не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону №4452-VI.
44. Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладників банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Радикал Банк» для подання до Фонду додаткової інформації щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду.
45. Вказана правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 802/351/16-а.
46. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства, Верховний Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни  залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 у справі                         № 826/26241/15 - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді | А.І. Рибачук А.Ю. Бучик   Л.В. Тацій