УХВАЛА

13 серпня 2020 року 
Київ
справа №640/19797/18
адміністративне провадження №К/9901/17007/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
розглянув  заяви про самовідвід суддів у справі за касаційною скаргою Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року
у справі №640/19797/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України, 
третя особа Державне підприємство обслуговування повітряного руху України 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду мста Києві з позовом до Міністерства оборони України, Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприведення власних нормативно-правових актів у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно" в частині механізму виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі;
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо незазначення у наказі про звільнення ОСОБА_1 суми грошової компенсації за неотримане речове майно та не повного забезпечення речовим забезпеченням (невиплатою грошової компенсації за неотримане речове майно) ОСОБА_1 ;
- зобов`язати уповноважену особу Міністерства оборони України видати наказ на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 вих. № 294 від 08 листопада 2017 року, у відповідності до вимог п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно", у якому зазначити розмір грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 61 573,31 грн.;
- зобов`язати Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на підставі наказу, виданого уповноваженою особою Міністерства оборони України, виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 61 573,31 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, що полягає у невирішенні питання щодо нарахування та виплати під час звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас грошової компенсації вартості за неотримане ОСОБА_1 речове майно, шляхом прийняття відповідного наказу.
Визнано протиправним рішення Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 17 травня 2018 року про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно з мотивів, що наведені у листі Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 22 травня 2018 року №292/2485.
Зобов`язано Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у сумі 61573,31 грн. згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, за №294 від              08 листопада 2017 року. 
В решті позовних вимог відмовлено.
10 липня 2020 року Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  30 січня 2020         року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від           30 червня 2020 року у справі №640/19797/18.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 липня 2020 року для розгляду цієї справи визначено суддю        Желєзного І. В., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.
13 серпня 2020 року судді Желєзний І.В., Берназюк Я.О., Коваленко Н.В. заявили самовідводи від участі у розгляді справи за цією касаційною скаргою у зв`язку з порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого              статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), а саме: такий здійснено без врахування           спеціалізації. 
За змістом частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється (...) з урахуванням спеціалізації.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від  06 грудня 2017 року № 5 було утворено судові палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено спеціалізації суддів і судових палат, їх кількісний склад.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від  20 травня 2019 року № 14, яким затверджено персональний склад судових палат, визначено, що судді Желєзний І.В., Берназюк Я.О. та Коваленко Н.В. увійшли до складу Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.
Як вбачається із матеріалів скарги предметом даної справи є зобовязання відповідача видати наказ із зазначенням суми грошової компенсації за неотримане речове майно та не повного забезпечення речовим забезпеченням ОСОБА_1 .
На переконання колегії суддів вказана справа згідно із Загальним класифікатором спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 21 грудня 2018 року № 622 (далі також - Класифікатор №622), повинна бути віднесена до категорії 106030000 справи щодо звільнення з публічної служби.
Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від  14 січня 2019 року № 1, зі змінами, внесеними рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 27 грудня 2019 року №33 "Про внесення змін до Спеціалізації суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду", визначено спеціалізацію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду згідно з Класифікатором № 622. 
Згідно з вказаним рішенням судді Верховного Суду у складі cудової палати з  розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян спеціалізуються на розгляді таких категорій адміністративних справ, зокрема, з приводу справ щодо проходження служби.
На переконання колегії суддів вказана справа згідно із Класифікатором № 622 повинна бути віднесена до категорії 106030000: справи щодо звільнення з публічної служби.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Відповідно до частини пятої статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у Касаційному адміністративному суді обов`язково створюються окремі палати для розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів; захисту соціальних прав; виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.
Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який виходить з того що "суд" розглядається як такий, що завжди має бути заснований на законних підставах, оскільки у протилежному випадку він не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві ("Lavents v. Latvia", № 58442/00, пункт 81); фраза "заснований на законних підставах" означає не лише законні підстави для існування суду, а також відповідність суду специфічним правилам, що регламентують його діяльність ("Сокуренко і Стригун проти України", №29458/04 та № 29465/04, пункт 24); "закон" у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, таким чином, включає не лише законодавство щодо заснування і компетенцію судових органів, а також будь-яке інше положення національного законодавства, яке в разі його порушення спричинило б незаконну участь одного чи більше суддів у розгляді справи ("DMD Group, a.s. v. Slovakia", № 19334/03, пункт 59).
Враховуючи вищевикладене, зазначена адміністративна справа не належить до категорії адміністративних справ, розгляд яких віднесено до спеціалізації суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, натомість така належить до категорії справ, розгляд яких віднесено до спеціалізації суддів Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку, що розподіл касаційної скарги здійснено без дотримання принципу спеціалізації, що свідчить про порушення порядку визначення колегії суддів для її розгляду, встановленого          статтею 31 КАС України, що є безумовною підставою для відводу суддів відповідно до пункту 5                    частини першої статті 36 КАС України, а відтак заяви суддів Желєзного І.В., Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. про самовідвід щодо розгляду цієї касаційної скарги підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 31, 36, 39, 40 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяви суддів Желєзного І.В., Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В. про самовідвід.
Відвести суддів Желєзного І.В., Берназюка Я.О., Коваленко Н.В. від участі у розгляді касаційної скарги Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі №640/19797/18.
Передати справу №640/19797/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних сил України, третя особа Державне підприємство обслуговування повітряного руху України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому  КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                              І.В. Желєзний

                                                                                                                       Я.О. Берназюк

                                                                                                                                                                                                      Н.В. Коваленко