ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3009/20 Справа № 175/3331/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.
при секретарі - Мамедової О.І.
розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні у м. Дніпрі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 

В С Т А Н О В И В: 

       В серпні 2018 року АТ КБ ''Приватбанк'' звернувся з позовом до суду до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 12.05.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 3600 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
       АТ КБ ''Приватбанк'' свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором, але відповідач свої зобов`язання виконував не належним чином.
       У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 31.05.2018 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 114489,62 грн., яка складається із наступного: 3502,75 - заборгованість за кредитом; 110986,87 - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 12.05.2011 по 31.03.2018.
Позивач просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості і судові витрати по справі в розмірі 1762 грн.
Заочним рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року в задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач своїм підписом висловив згоду на укладання договору шляхом підписання анкети-заяви, в якій зазначено, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, а користуючись коштами підтвердив свою згоду з формою та умовами такого договору.
Відзиву, в порядку ст.360 ЦПК України, на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, за наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання банківських послуг відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву б/н від 12.05.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3600 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 31.05.2018 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 114489,62 грн, яка складається із наступного: 3502,75 - заборгованість за кредитом; 110986,87 - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 12.05.2011 по 31.03.2018.
Відмовляючи у задоволені позову районний суд виходив з того, що умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем. В анкеті-заяві позичальника відсутні умови та порядок нарахування  штрафних санкцій за невиконання договору, а тому не можливо зробити висновок про те, щосаме з тими правилами був ознайомлений відповідач під час отримання платіжної картки "Універсальна".
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, винесеним у відповідності до вимог діючого законодавства.
Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно зазначив, що умови та правила надання банківських послуг, які позивач надав суду на обґрунтування своїх вимог, повинні містити підпис відповідача, що буде слугувати безумовним доказом ознайомлення відповідача про відповідальність у разі порушенні таких договірних зобов`язань, 
Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з правового аналізу вказаних норм, умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву.
Таким чином, колегія судів, зазначає, що оскільки умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в анкеті-заяві позичальника відсутні умови та порядок нарахування щодо сплати відсотків та інших штрафів за невиконання договору, на самих умовах та правилах підпис ОСОБА_1 , який би свідчив про те, що саме з ними відповідач був ознайомлений при підписанні заяви, відсутній, то вимоги банку, та вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.
Аналогічна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа № 578/132/16-ц, провадження № 61-3836св18).
Крім того, як вбачається з Анкети-заяви б\н, в ній не зазначено розміру встановленого кредитного ліміту та процентної ставки за кредитом, не зазначено яку саме платіжну картку отримав відповідач. Не вбачається цих даних і з Довідки про умови кредитування, оскільки надана позивачем копія є нечитабельною (а.с. 14-15).
Доказів про те, що АТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 12.05.2011 року кредитні кошти в розмірі 3600 грн матеріали справи не містять, відсутній сам кредитних договір в якому була б зазначена сума кредитного ліміту, розрахунки, умови нарахування процентів, комісії та штрафних санкцій.
Оскільки відсутнє підтвердження наявної основної заборгованості в розмірі 3502,75 грн у відповідача по кредитному договору б/н від 12.05.2011 року, суд першої інстанції був позбавлений можливості самостійно перевірити заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 12.05.2011 року по 31.03.2018 року в розмірі 110986,87 грн та надати оцінку штрафним санкціям, на які посилається позивач в позовних вимогах, не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.
За таких обставин, позовні вимоги та доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Оскільки, доводи апеляційних скарг та матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. 376 ЦПК України підстави для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.
Рішення Петріківського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.П. Варенко 

                                                                        О.В. Лаченкова