ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 33/807/504/20 Головуючий в 1-й інстанції - Машкіна Н.В.
Єдиний унікальний №321/714/20 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП                 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
20 липня 2020 року                                                         м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Ганюкова В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Михайлівським районним судом Запорізької області, матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 червня 2020 року стосовно нього та з клопотанням про поновлення строку на оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 червня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 14.05.2020 року о 23 год. 50 хв. в смт.Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області по вул.Трансформаторна, поблизу будинку 1, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 121063, державний номер НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено ознак алкогольного сп`яніння. Відеозапис вказаних подій переривається, на ньому відсутня фіксація зупинки автомобіля, відсутні дані, що за кермом перебував саме він, а тому відеозапис не можна вважати належним доказом.
Вказує, що огляд у закладі охорони здоров`я був проведений 15.05.2020 року о 00.09 годині, натомість направлення було складено 15.05.2020 року о 23.50 годині, що не відповідає дійсності. Медичний огляд був обмежений тільки продуванням спеціального пристрою «Алкофор», інші дії (вимір артеріального тиску, огляд зіниць ока, огляд обличчя, відібрання біологічних зразків крові, сечі, тощо) проведено не було. У висновку не зазначено результату, який саме був вміст алкоголю в крові, тобто медичний огляд був проведений с суттєвими порушеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735. До матеріалів справи не додано Сертифікату на спеціальний технічний пристрій «Алкофар», документи про його перевірку та строк його дії.
Також зазначає, що не був присутній в судовому засіданні, копію постанови отримав поштою 23.06.2020 року, апеляційну скаргу подав 30.06.2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Враховуючи викладене, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Ганюкова В.Д., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не приймав участі при розгляді справи, не зміг реалізувати своє право на захист, надати суду пояснення, копію постанови суду отримав поштою 23.06.2020 року, апеляційну скаргу подав 30.06.2020 року, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права, доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, та надати можливість ОСОБА_1 реалізувати своє право на захист в судовому засіданні, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №019598 від 15 травня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.7); актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 травня 2020 року та направленням на огляд водія до КНП «Михайлівська багатопрофільна лікарня» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 травня 2020 року (а.с.5-6); висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 №17 від 15 травня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено факт вживання алкоголю (а.с.8), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та погодився на проходження огляду у закладі охорони здоров`я (а.с.3, 4); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 14.05.2020 року.

Більш того, при перегляді відеозапису було встановлено, що у закладі охорони здоров`я на запитання працівника поліції ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкоголь.

В своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що в цей день перебував на дні народженні знайомої, там вжив десь 300 грамів коньяку, після чого сів за кермо свого автомобіля та попрямував по вулиці Трансформаторній, де і був зупинений працівниками поліції.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №019598 від 15 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в протоколі не зазначено ознак сп`яніння, є непереконливими та спростовуються наданими матеріалами. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Більш того, Інструкція не покладає обов`язку на працівника поліції зазначати ознаки сп`яніння у протоколі про адміністративне правопорушення, натомість такі ознаки зазначаються в акті огляду та направленні на огляд водія до закладу охорони здоров`я. При перевірці зазначених доводів апелянта було встановлено, що в акті огляду та направленні зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с.5, 6).
Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду у закладі охорони здоров`я, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, результат огляду склав 0,21 проміле. Після проходження огляду ОСОБА_1 не показав свою незгоду з результатом огляду, фактично погодився з ним.

Посилання апелянта на те, що його огляд у закладі охорони здоров`я був обмежений лише продуванням спеціального технічного засобу, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки пунктом 9 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, дозволено використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ. Що стосується відібрання біологічних зразків, то дослідження біологічного середовища проводиться при виявленні стану наркотичного сп`яніння, проте при алкогольному достатньо застосування спеціального технічного засобу.
Разом з цим, доводи ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи сертифікату та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, як на підставу скасування постанови суду першої інстанції, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки п.5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, передбачено, що на вимогу особи, яка підлягає огляду поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Натомість при перегляді відеозапису було встановлено, що ОСОБА_1 не вимагав надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а з результатом огляду погодився.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні дані про перебування його за кермом, спростовуються матеріалами справи, а саме відеозаписом, відповідно до якого під час огляду ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував автомобілем. Більш того, в своїх поясненнях він зазначив, що після дня народження сів за кермо свого автомобіля та поїхав.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 червня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 червня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду В.А. Фомін
Дата документу  Справа № 321/714/20