ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року	Львів	Справа № 300/554/20 пров. № А/857/6403/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Большакової О.О., Заверухи О.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року, прийняте суддею Боршовським Т.І. в м.Івано-Франківську, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 300/554/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

                                                     В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про призначення дострокової пільгової пенсії по віку ОСОБА_1 як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити і виплачувати пільгову пенсію по віку відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та статті 10 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” ОСОБА_1 із врахуванням рішення Верховного Суду України від 24.04.2018, справа № 646/6250/18, із дня смерті чоловіка – 15.06.2019.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася 13.02.2020 до відповідача із заявою, в якій просила призначити дострокову пільгову пенсію по віку як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки ОСОБА_1 досягла 50-ти років та має страховий стаж не менше 20 років. Листом від 28.02.2020 № 355-330/О-03/8-0900/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії по віку як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, оскільки ОСОБА_3 був призваний на спеціальні військові збори для участі в ліквідації наслідків Чорнобильській АЕС та не мав статусу військовослужбовця. В листі від 28.02.2020 № 355-330/О-03/8-0900/20 відповідач зазначив, що положення пункту 4 статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” не поширюється на дружин померлих військовозобов`язаних учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які були призвані на спеціальні військові збори, а тому в ОСОБА_1 відсутнє право на призначення дострокової пенсії за віком.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про призначення дострокової пільгової пенсії по віку ОСОБА_1 як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.02.2020 про призначення дострокової пенсії за віком із врахуванням встановлених обставин та викладених судом правових висновків у цій справі. В задоволенні решти позову відмовлено. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058) право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232) такий вид військової служби, як перебування військовозобов`язаних на військових зборах у зазначеному переліку відсутній.
Отже, військовозобов`язані можуть бути призвані на збори, але в цей час вони не набувають статусу військовослужбовців.
ОСОБА_3 перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. Також, був особою з інвалідністю 1 групи, із захворюванням пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідікв аварії на ЧАЕС.
ОСОБА_3 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 07.09.1988 по 26.12.1988 у складі військової частини № НОМЕР_1 , як військовозобов`язаний, а не – як військовослужбовець.
Зазначає, що на дружин померлих військовозобов`язаних учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які були призвані на спеціальні військові збори, не поширюється п.4 ч.1 ст.115 Закону № 1058.
Вважає, що ОСОБА_1 не доведено, що ОСОБА_3 був єдиним годувальником у сім`ї та що ОСОБА_1 була на повному його утриманні.
ОСОБА_1 не відноситься до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника, тобто не досягла пенсійного віку та не визнана особою з інвалідністю.
Крім того, судом не правильно зазначено, що управлінням не досліджено документів щодо страхового стажу ОСОБА_1 , який складає 32 роки 6 місяців 13 днів. 
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В доповненні до апеляційної скарги просить не застосовувати посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 527/1063/17, від 31.07.2018 у справі № 636/2287/17 та від 11.09.2018 у справі № 211/121/17-а, оскільки на час розгляду справи норма п.3 Прикінцевих положень Закону № 1058 яка передбачала право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками 50-років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок, виключена, шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148 та доповнення Закону № 1058 розділом «Про пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».
Представник позивача Олійник Я.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає аналогічно фабулі позовної заяви. Просить залишити без змін рішення суду.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 03.05.1981, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03.05.1981 (а.с. 11, 56).
ОСОБА_3 проходив строкову службу в Збройних Силах СРСР з 11.05.1977 по 06.06.1979, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с. 71-72).
В період з 07.09.1988 по 26.12.1988 ОСОБА_3 приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в складі військової частини № НОМЕР_1 , що підтверджується копіями: архівної довідки № 21327, виданої управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу 07.06.1994 за № 24/21327; архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 26.11.2013 № 23526 (а.с. 75, 76). 
Згідно з копією свідоцтва серії НОМЕР_4 від 21.06.2018 ОСОБА_3 інвалід 1 групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни та згідно свідоцтва серії НОМЕР_5 від 11.07.2018 і вкладки № НОМЕР_6 ОСОБА_3 мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та учасника ліквідації аварії на Чорнобилькій АЕС (а.с. 3. 73).
Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії Міністерства охорони здоров`я та Міністерства надзвичайних ситуацій України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 16.04.2018 № 8841 та експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 23429 від 25.07.2019, захворювання ОСОБА_3 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС (а.с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (а.с. 8).
11.02.2020 року ОСОБА_3 звернулася до Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення пенсії дострокову пільгову пенсію по віку як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки ОСОБА_1 досягла 50-ти років та має страховий стаж не менше 20 років (а.с. 43).
13.02.2020 року заяву аналогічного змісту подано від ОСОБА_1 як зазначено в заяві представником ОСОБА_2 (а.с. 5).
Листом від 28.02.2020 № 355-330/О-03/8-0900/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії по віку як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, оскільки ОСОБА_3 був призваний на спеціальні військові збори для участі в ліквідації наслідків Чорнобильській АЕС та не мав статусу військовослужбовця. Положення пункту 4 статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” не поширюється на дружин померлих військовозобов`язаних учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, які були призвані на спеціальні військові збори, а тому в ОСОБА_1 відсутнє право на призначення дострокової пенсії за віком. Пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається особам з інвалідністю або з досягненням пенсійного віку. В даному випадку, ОСОБА_1 буде мати право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника тоді, коли їй виповниться 60 років та за наявності страхового стажу 29 років (а.с. 6-7).
Вважаючи протиправною відмову відповідача про призначення дострокової пільгової пенсії по віку позивачу як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”,   ОСОБА_1 звернулася до суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі – Закон № 1058) який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян визначено статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Таким чином, для призначення ОСОБА_1 дострокової пільгової пенсії по віку як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, відповідно до статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, необхідна наявність таких обов`язкових умов: підтвердження статусу вдови ліквідатора наслідків на Чорнобильській АЕС, який отримав під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язане з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; вік 50 років; наявність страхового стажу не менше 20 років.
Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є спеціальним законом, який застосовується до спірних відносин та чітко визначає коло осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Зокрема, статтею 10 Закону Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ) встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Відповідно до примітки до вказаної статті до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
В розумінні статті 10 Закону №796-ХІІ військовозобов`язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є військовослужбовцями, а тому позивач, як вдова військовослужбовця, який помер внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, страховий стаж якої складає не менше 20 років, а вік - більше 50 років, має право на призначення дострокової пенсії за віком.
Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 перебував на військових зборах як військовослужбовець і при ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи отримав захворювання і причина його смерті пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а, відтак, колегія суддів вважає, що статус померлого чоловіка позивачки, як однієї з складових є підставою для отримання ОСОБА_1 дострокової пільгової пенсії, відповідно до зазначеного вище законодавства.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі №539/1617/17.
Щодо віку позивача необхідного для отримання права на призначення дострокової пенсії за віком, передбачений пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то обов`язковий вік - 50 років, а ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто її вік складає 57 років.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за результатом розгляду заяви позивача від 13.02.2020 листом від 28.02.2020 № 355-330/О-03/8-0900/20 відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії по віку як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, лише з двох обов`язкових умов для призначення ОСОБА_1 , а саме: наявність в чоловіка позивача - ОСОБА_3 статусу військовослужбовця та вік заявниці. Щодо умови про наявність в позивача страхового стажу не менше 20 років, то вказаний лист від 28.02.2020 № 355-330/О-03/8-0900/20 не містить жодних даних про дослідження пенсійним органом документів щодо страхового стажу, зокрема встановлення обставин щодо наявності чи відсутності в ОСОБА_1 такого стажу.
Таким чином, пенсійний орган не досліджував долучені до заяв від 11.02.2020 року документи, зокрема записи трудової книжки, не з`ясовував та не вирішував питання щодо наявності у позивача страхового стажу, що є обов`язковою умовою для призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".  
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність покласти на відповідача обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.02.2020 про призначення дострокової пенсії за віком із врахуванням встановлених обставин та викладених судом правових висновків у цій справі, враховуючи положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, яким установлено, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надана була оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії. 
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29) 
Відтак, апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

          керуючись ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі № 300/554/20, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. Б. Заверуха