УХВАЛА

24 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 160/10316/19
адміністративне провадження № К/9901/22503/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду           Усенко Є.А., розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Ком-Груп» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
02.09.2020 ГУ ДПС подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
У касаційній скарзі зазначено, що вона подається на підставі пункту 4 частини четвертої  статті 328 КАС. При цьому скаржник формально зазначає, що судом апеляційної інстанції не досліджено зібрані у справі докази (пункт 1 частини другої  статті 353 КАС).
Разом з тим, пункт 1 частини другої  статті 353 КАС регламентує прийнятність цих доводів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою  статті 328 КАС . Враховуючи те, що скаржником не наведено належного обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, про що зазначено вище, ця умова не може бути перевірена.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга  ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить викладення підстав касаційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020.
Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області повернути скаржнику.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.     

Суддя	Є.А. Усенко