Постанова 
Іменем України
08 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 680/916/15-ц
 
провадження № 61-3867св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивачі:заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави 
в особі Хмельницької обласної державної адміністрації, Новоушицька районна державна адміністрація Хмельницької області,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державна архітектурно-будівельна інспекція України, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Нагорна Тетяна Володимирівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_3 , на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року у складі судді Шуригіної О. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 січня 2019 року 
у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Ярмолюка О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2015 року заступник прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької обласної державної адміністрації (далі - Хмельницька ОДА), Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - Новоушицька РДА Хмельницької області) звернувся до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України), приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Нагорної Т. В. (далі - приватний нотаріус Хмельницького МНО) про визнання недійсною 
та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, визнання договору купівлі-продажу недійсним та знесення нерухомого майна.
Позов мотивовано тим, що розпорядженням голови Новоушицької РДА Хмельницької області від 17 травня 2007 року державному підприємству «Красилівський агрегатний завод» (далі - ДП «Красилівський агрегатний завод») було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для облаштування пляжу 
за рахунок земель державної власності на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області.
Розпорядженням голови Хмельницької ОДА від 20 листопада 2012 року затверджено проект землеустрою та вирішено передати ДП «Красилівський агрегатний завод» в оренду земельну ділянку площею 1,1781 га із земель водного фонду терміном на 49 років. На підставі вказаного розпорядження 24 грудня 2012 року між Новоушицькою РДА Хмельницької області 
та ДП «Красилівський агрегатний завод» було укладено договір оренди земельної ділянки.
На вказаній земельній ділянці ОСОБА_1 протягом 2009-2010 років здійснено будівництво об`єкта нерухомості (елінгу) на землях водного фонду. Прокурор зазначав, що з метою узаконення самочинного будівництва ОСОБА_1 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 0,0309 га з ДП «Красилівський агрегатний завод», відповідно 
до умов якого суборендарю надано право на встановлення споруд.
29 жовтня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю (далі - ІДАБК) зареєстровано декларацію № 202133010980, подану ОСОБА_1 , про готовність об`єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ). На підставі декларації реєстраційною службою Новоушицького районного управління юстиції Хмельницької області 
за вказаною особою зареєстровано право власності на нерухоме майно. Згідно з договором купівлі-продажу від 08 вересня 2014 року елінг 
з кімнатами відпочинку відчужено ОСОБА_2 .
Прокурор вказував, що рішеннями Апеляційного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року (справа № 680/727/14-ц) залишено в силі судові рішення районного суду, якими визнано недійсними договори суборенди земельної ділянки площею 0,0309 га та їх державну реєстрацію. Ухвалами суду касаційної інстанції ці рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. Зазначеними судовими рішеннями встановлено факт незаконності укладання договір суборенди земельних ділянок, вчинених з метою узаконення самочинного будівництва нерухомого майна, яке 
не є гідротехнічною спорудою і не може бути споруджено у прибережній захисній смузі.
Посилаючись на зазначені обставини, прокурор просив суд визнати декларацію № ХМ202133010980, подану ОСОБА_1 29 жовтня 2013 року, про готовність об`єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ) недійсною та скасувати її; визнати договір купівлі-продажу № 1188, укладений 08 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , недійсним; скасувати рішення приватного нотаріуса Хмельницького МНО Нагорної Т. В. від 08 вересня 2014 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на елінг з кімнатами відпочинку, 
що розташований по АДРЕСА_1; зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за указаною адресою.
Справа неодноразово розглядалась судами апеляційної та касаційної інстанцій.
Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області 
від 11 липня 2016 року позов заступника прокурора Хмельницької області задоволено частково. 
Скасовано реєстрацію декларації від 29 жовтня 2013 року 
№ ХМ 202133010980 про готовність об`єкта - елінгу з кімнатами відпочину (А-ІІ) до експлуатації, яка подана ОСОБА_1 . 
Визнано договір купівлі-продажу елінгу з кімнатами відпочинку № 1188, виданий 08 вересня 2014 року приватним нотаріусом Хмельницького МНО Нагорною Т. В., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , недійсним. 
Скасовано рішення приватного нотаріуса Хмельницького МНО Нагорної Т. В. від 08 вересня 2014 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на елінг з кімнатами відпочинку, 
що розташований по АДРЕСА_1 
Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинне будівництво за указаною адресою.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що будівництво елінгу 
з кімнатами відпочинку здійснено у прибережній захисній смузі, без належних доказів на будівництво, тому суд дійшов висновку про необхідність скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Ураховуючи те, що об`єкти самочинного будівництва не є об`єктами права власності та не можуть бути відчужені, суд дійшов висновку про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт. Посилаючись на те, 
що спірний об`єкт не відноситься до гідротехнічних споруд, будь-яка перебудова є неможливою, суд зобов`язав ОСОБА_1 знести самочинно збудований елінг з кімнатами відпочинку.
Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року в частині задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу 
і скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на елінг з кімнатами відпочинку скасовано та ухвалено 
в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі 
Хмельницької ОДА, Новоушицької РДА Хмельницької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Хмельницького МНО Нагорної Т. В. про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення державного реєстратора відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року в частині вимог про визнання недійсною та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зобов`язання знесення нерухомого майна скасовано. Провадження у справі в частині вимог заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької ОДА, Новоушицької РДА Хмельницької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ДАБІ України про визнання недійсною та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зобов`язання знесення нерухомого майна закрито. Роз`яснено позивачам, що вони мають право в порядку, визначеному КАС України, звернутися з позовною заявою 
до адміністративного суду, якщо вважають, що діями відповідачів порушено їх права чи інтереси (щодо вимог про зобов`язання знесення самочинного будівництва).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області відхилено. Рішення та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року заяву заступника Генерального прокурора про перегляд рішення та ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року задоволено. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд 
до суду апеляційної інстанції.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 
2016 року залишено без змін.
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог про знесення об`єкта самочинного будівництва, оскільки будівництво здійснено у межах прибережної захисної смуги 
на підставі договорів суборенди, які судовими рішеннями, що набрали законної сили, визнані недійсними, на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, об`єкт не відноситься до гідротехнічних споруд, відтак будь-яка його перебудова є неможливою.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року до Верховного Суду, 
ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_3 , посилаючись 
на неправильне застосування судами норм матеріального права 
й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 
2016 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 січня 
2019 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В частині відмови у задоволенні позовних вимог судові рішення 
не оскаржуються, а тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України 
в касаційному порядку не переглядаються.
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення 
є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилалась на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили питання наявності підстав для представництва у прокуратури. Судами попередніх інстанцій було неправомірно прийнято до розгляду позовні вимоги про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, в яких позивачами та відповідачами є відповідні органи державної влади та які підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства. Судом першої інстанції було неправомірно застосовано 
до спірних правовідносин статтю 376 ЦК України, тоді як режим самовільного будівництва було припинено. Крім того, судами без наявності правових підстав скасовано державну реєстрацію декларації про готовність завершеного будівництвом об`єкта до експлуатації. Позивачем не доведено та не підтверджено доказами, що будівництво елінгу проведено 
з порушенням норм чинного законодавства, а також що будівництво здійснено у прибережній захисній смузі.
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Новоушицького районного суду Хмельницької області зазначену цивільну справу. Клопотання 
ОСОБА_1 , яке подане представником - ОСОБА_3 , про зупинення виконання рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року задоволено. Зупинено виконання указаного рішення до закінчення касаційного провадження у справі.
У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року указану справу призначено до розгляду.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від заступника прокурора Хмельницької області, у якому він посилався 
на те, що доводи касаційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки спірне будівництво, здійснене ОСОБА_1 , без відповідних дозволів, 
на земельній ділянці водного фонду в межах захисної прибережної смуги 
та відповідно до рішень суду є самочинним, а тому підлягає знесенню. При цьому судами зобов`язано відповідача знести самочинно побудований елінг з кімнатами відпочинку, так як будь-яка перебудова є неможливою. Крім того, щодо представництва прокуратурою інтересів держави при пред`явленні позову зазначав про те, що, обґрунтовуючи позов, заступник прокурора Хмельницької області вказував на те, що порушення громадянами вимог законів, які регулюють право користування природними об`єктами, стосується інтересів держави, оскільки порушується встановлений державою порядок їх отримання та користування. Прокурором вказувалось, що відповідно до вимог статей 85, 88 ВК України, статей 59, 84 ЗК України землі прибережних смуг перебувають виключно 
у державній та комунальній власності і можуть надаватись лише 
в користування та для спеціально визначених цілей. Згідно з частиною п`ятою статті 122 ЗК України уповноваженим державним органом, який розпоряджається землями зазначеної категорії є Хмельницька обласна державна адміністрація. Таким чином, доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки, тому оскаржувані судові рішення є законними 
та обґрунтованими.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Розпорядженням голови Новоушицької РДА Хмельницької області 
від 17 травня 2007 року ДП «Красилівський агрегатний завод» був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для облаштування пляжу на території Вільховецької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області.
Розпорядженням голови Хмельницької ОДА від 20 листопада 2012 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 
у користування на умовах оренди ДП «Красилівський агрегатний завод» 
за межами населеного пункту села Рудківці Новоушицького району Хмельницької області для рекреаційного призначення (облаштування пляжу). Цим розпорядженням вирішено передати в оренду земельну ділянку загальною площею 1,1781 га із земель водного фонду терміном на 49 років.
24 грудня 2012 року між Новоушицькою РДА Хмельницької області 
та ДП «Красилівський агрегатний завод» було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у відділі Держкомзему 
у Новоушицькому районі. Протягом 2009-2010 років ОСОБА_1 здійснено будівництво об`єкта нерухомості (елінгу) на земельній ділянці, віднесеній 
до земель рекреаційного призначення.
16 серпня 2013 року між ДП «Красилівський агрегатний завод» і ОСОБА_1 було укладено договір суборенди земельної ділянки площею 0,0309 га, відповідно до умов якого суборендарю надано право на встановлення споруд.
29 жовтня 2013 року ІДАБК зареєстровано декларацію ХМ № 202133010980, подану ОСОБА_1 , про готовність об`єкта до експлуатації (елінг з кімнатами відпочинку (А-ІІ)), на підставі якої реєстраційною службою Новоушицького районного управління юстиції за вказаною особою зареєстровано право власності на нерухоме майно (а. с. 14 т. 1).
08 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу елінгу з кімнатами відпочинку, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького МНО Нагорною Т. В. та проведено державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на елінг 
з кімнатами відпочинку, що розташований по АДРЕСА_1.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області
від 24 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір суборенди земельної ділянки площею 0,0309 га та скасовано його державну реєстрацію, скасовано реєстрацію 29 жовтня 2013 року декларації ХМ № 202133010980 про готовність об`єкта до експлуатації, подану 
ОСОБА_1 (а. с. 61-76 т. 2).
 
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції 
до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_3 , 
не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні 
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено зоконом.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області
від 24 грудня 2014 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір суборенди земельної ділянки площею 0,0309 га та скасовано його державну реєстрацію, скасовано реєстрацію 29 жовтня 2013 року декларації ХМ № 202133010980 про готовність об`єкта до експлуатації, подану 
ОСОБА_1 .
Вказаним рішенням було встановлено, що передана в оренду земельна ділянка віднесена до земель рекреаційного призначення. Спірний договір суборенди від 16 серпня 2013 року укладений з порушенням вимог 
статті 8 Закону України «Про оренду землі», оскільки сторони самовільно включили до умов договорів право суборендаря на встановлення 
на орендованій земельній ділянці, яка була надана для облаштування пляжу, інших споруд. Встановлено, що елінг з кімнатами відпочинку не може бути визнаний гідротехнічною спорудою.
Відповідно до частини першої, другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, 
що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм 
і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації була здійснена неправомірно та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 самочинно збудувала елінг з кімнатами відпочинку на земельній ділянці 
у межах прибережної захисної смуги, яка не була відведена для цієї мети 
(статті 60, 61 ЗК України, статті 88, 89 ВК України).
Виходячи із правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої 
у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 816/421/17 провадження 
№ 11-543апп18, постанові від 27 червня 2018 року у справі № 814/104/17, провадження № 11-607апп18, спір щодо оскарження декларації про готовність об`єкта до експлуатації, на підставі якої виникло право власності, що є предметом оспорювання, не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до частини першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна 
із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність 
на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частина перша статті 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину 
не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що самочинне будівництво елінгу з кімнатами відпочинку здійснено у прибережній захисній смузі. Зазначена обставина також підтверджується судовими рішеннями у справі № 680/727/14-ц.
Згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво 
та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться 
у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому 
не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.
Частинами третьою-четвертою статті 56 ЦПК України передбачено, 
що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду 
з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, у позовній заяві 
чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спріних правовідносинах. Невиконання 
цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених 
статею 185 цього Кодексу.
Обґрунтовуючи позов, заступник прокурора Хмельницької області зазначав, що порушення громадянами вимог законів, які регулюють право користування природними об`єктами зачіпає інтереси держави, оскільки порушується встановлений державою порядок їх отримання 
та користування.
Встановивши, що спірні договори суборенди суперечили нормам цивільного та земельного законодавства України, порушували право власності 
і користування земельними ділянками, а прокурор обґрунтував у позовній заяві необхідність захисту майнових інтересів держави в обраний ним спосіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору іпотеки, які порушують право власності держави на землі водного фонду, в особі місцевих державних адміністрацій, які не є органами архітектурно-будівельного контролю, а реалізують права власника земельних ділянок у спірних правовідносинах, а також про скасування рішень приватних нотаріусів про державну реєстрацію права приватної власності та права іпотеки.
Одже суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку щодо задоволення вимог про знесення об`єкта самочинного будівництва, оскільки будівництво здійснено у межах прибережної захисної смуги на підставі договорів суборенди, 
які судовими рішеннями, що набрали законної сили, визнані недійсними, 
на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, об`єкт 
не відноситься до гідротехнічних споруд, а тому будь-яка його перебудова 
є неможливою.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 680/867/15-ц (провадження № 61-13422св18).
Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах рішень судів першої та апеляційної інстанцій, та зводяться 
до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки 
та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
Однакове застосування законузабезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру 
до відправлення правосуддя.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування 
чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2016 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 січня 
2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. М. Осіян
 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович