24.07.20
33/812/223/20
Справа №488/1015/20                 
Провадження № 33/812/223/20                            
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
24 липня 2020 року                                                                     м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарями судового засідання – Андрієнко Л.Д., Клімовою Л.В.,
за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Михайлова Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – Михайлова Гліба Вадимовича на постанову, яку ухвалив Корабельний районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Головіної Т.М. у приміщенні цього суду 18 червня 2020 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:
       Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД №288721 від 01 квітня 2020 р., 01 квітня 2020 р. о 14 годині 35 хвилин водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом автомобілем «CHERY TIGGO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Чкалова в районі будинку № 47/23, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, зіниці очей не реагують на світло та поведінка, що не відповідає дійсності), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння  ОСОБА_1  відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.
В судовому засіданні з приводу висунутого обвинувачення  ОСОБА_1  провину не визнав, суду пояснив, що він був зупинений працівниками поліції на вул. Чкалова в районі перехрестя з вул. М.Морською за порушення правил дорожнього руху, оскільки він рухався по трамвайній колії. Під час спілкування у поліцейських відносно нього було упереджене ставлення. Вони не давали йому сісти в машину, накинулися на нього та почали його бити, наділи наручники та повезли до Заводського районного відділу поліції на своєму автомобілі. Коли працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, він відмовився їхати до лікарні без свого адвоката. Протокол про адміністративне правопорушення він підписав у відділі поліції без присутності понятих. На місці його затримання також понятих не було. Після цього працівники поліції повідомили, що він самостійно може поїхати до медичного закладу для проходження огляду, що він і зробив, поїхав в цей же день до лікарні і пройшов медичний огляд, за результатами якого було встановлено, що він тверезий.
Захисник  ОСОБА_1  адвокат Михайлов Г.В. позицію свого довірителя підтримав та вважає, що провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на наступні обставини:
-транспортний засіб його підзахисного нікуди не рухався, а стояв припаркований; 
-протокол складався та підписувався ОСОБА_1 в районному відділі поліції;
-інспектор не забезпечив  ОСОБА_1  захисника;
-в присутності захисника йому було повторно відмовлено в проходженні огляду; 
- ОСОБА_1 був затриманий адміністративним арештом;
-в письмових поясненнях свідків вказано те, що підзахисному було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, однак яке саме сп`яніння та у який спосіб не вказано;
- ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння, він наполягав на його проходженні із адвокатом;
-в поясненнях одного із свідків зазначено, що було оголошено права, однак не вказано які саме, а права взагалі не були роз`яснені;
-відповідно даних протоколу ОСОБА_1 обвинувачується у керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння, однак такої відповідальності законодавство не передбачає;
- ОСОБА_1 на місці зупинки не було запропоновано огляд з використанням спеціальних технічних засобів;
-інспектором не було запрошено свідків скоєння правопорушення.
Постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2020 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто з нього в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 через свого захисника Михайлова Г.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апелянт вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, справа розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та за відсутності даних про повідомлення такої особи, без належного повідомлення про день та час слухання справи, чим судом порушено право ОСОБА_1 на захист, суд належним чином не дослідив докази по справі, не викликав та не допитав свідків. Так, з постановою суду не можна погодитись, оскільки транспортний засіб нікуди не рухався, а стояв припаркований, а тому ОСОБА_1 на момент складання протоколу водієм не був, протокол складався та був підписаний в РОВД, особа була затримана, інспектор особисто не забезпечив захисника, а, навпаки, відмовив в цьому. ОСОБА_1 бажав пройти тест, не відмовлявся від проходження, але йому не пропонували його пройти, зі слів поліцейського не було зрозуміло, на що саме слід пройти тест – алкогольне чи наркотичне сп`яніння, такі обставини відсутні й в письмових поясненнях свідків, для з`ясування чого їх необхідно викликати до суду. Викладені у протоколі факти є викривленими. Згідно протоколу у провину ОСОБА_1 ставиться керування з ознаками наркотичного сп`яніння, однак статтею 130 КУпАП не передбачена відповідальність за вказаних обставин. ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням дозволених технічних засобів. При складанні протоколу порушено процесуальний порядок його оформлення: права ОСОБА_1 не роз`яснювались, не запрошувались свідки скоєння правопорушення. 
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Михайлова Г.В., які підтримали апеляційну скаргу та наведені в ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
       Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд вважав доведеним порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року), а саме - відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у присутності двох свідків. 
        В обґрунтування висновків суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №288721 від 01 квітня 2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеозапис нагрудного відеореєстратора поліцейського. 
       Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року).
Згідно частини 1 статті 130 КУпАП (у редакції Закону 2016 року) адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
       Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину). 
Системний аналіз положень ст. 130 КУпАП (в редакції закону 2016 року), відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік дозволяє дійти висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції). 
Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
       Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
       Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП (в редакції закону 2016 року) об`єктивною стороною правопорушення, за яке передбачена відповідальність за вказаною нормою, є: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП (в редакції закону 2016 року), характеризується наявністю прямого умислу.
        ОСОБА_1  інкримінують відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що і становить склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (в редакції закону 2016 року). 
Згідно частин 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Аналогічні вимоги містить Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015  р. № 1452/735 (далі – Інструкція)
Згідно з пунктами 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі - Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №288721 від 01 квітня 2020 року, 01 квітня 2020 року о 14 год. 25 хв. по вул. Чкалова, 47/23 у м. Миколаєві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «CHERY TIGGO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (млява мова, нереагування зіниць очей на світло, поведінка, що не відповідає дійсності). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.
Між тим, у графі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №288721 від 01 квітня 2020 року «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зроблений запис «С протоколом не согласен, от прохождения освидетельствования не отказывался. В наркотическом опьянении не нахожусь, вынужден самостоятельно проходить медосмотр». 
Згідно відеозаписів з бодікамер поліцейських (час записів 15 год 03 хвил.-15 год 05 хвил., файли 20200461191732000249, 20200461191100000219), які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №288721 від 01 квітня 2020 року, ОСОБА_1 , якого було затримано 01 квітня 2020 року о 14 го. 50 хвил. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП, що підтверджується протоколом АА № 096594 від 01 квітня 2020 року, на вимогу поліцейського проїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, неодноразово повторив: «Без адвоката ехать никуда не буду», «Без адвоката ничего делать не буду». 
Такі відповіді особи, яка притягається до відповідальності про адміністративне правопорушення, а також його пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення свідчать про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, але наполягав на вчиненні будь-яких дій за участі адвоката.
Те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі підтверджується також відеозаписом, який зроблений на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №288721 від 01 квітня 2020 року – у Заводському відділі ГУНП в м. Миколаєві, відповідно до якого на запитання його захисника ОСОБА_1 погодився на проходження медичного огляду у медичному закладі, на що поліцейський відмовив.
За такого належними та допустимим доказами по справі не доведено, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, за яке передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП (в редакції закону 2016 року), оскільки ОСОБА_1 , не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Тому суд помилково дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (в редакції закону 2016 року). 
Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи дану справу, безпідставно відхилив твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника про порушення права ОСОБА_1 на захист при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №288721 від 01 квітня 2020 року. 
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України.
Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має, серед інших, право давати пояснення, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.
Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Більш того, обов`язок роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 268 КУпАП прав саме при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, визначений частиною 4 статті 256 КУпАП. 
За такого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення участь захисника не є обов`язковою, а вимога ОСОБА_1 щодо проходження огляду виключно у присутності адвоката не передбачена законом та свідчить про відмову від проходження медичного огляду. 
У даній справі ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на професійну правничу допомогу, під час оголошення йому вимоги поліцейським пройти медичний огляд, наполягав на присутності адвоката, однак, інспектором поліції не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, зокрема не надано можливості та часу викликати захисника. Між тим, до відділу поліції, як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник, адвокат прибув, проте працівник поліції відмовив у проходженні ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у присутності адвоката у медичному закладі, тоді як протокол про адміністративне правопорушення ще не був підписаний. Дані обставини підтверджуються наданим ОСОБА_1 до суду першої інстанції відеозаписом. 
Вказаними  діями поліцейський порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, а тому і порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Встановлені апеляційним судом обставини щодо порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення від 01 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 свідчать про порушення працівниками поліції вимог статей 254, 256, 268 КУпАП, визначеного законодавством порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченого Порядком № 1103 та Інструкцією № 1452/735.
Тому протокол про адміністративне правопорушення, складений 01 квітня 2020 року відносно ОСОБА_4 , не відповідає вимогам закону і не може бути підставою для притягнення останнього до відповідальності. 
З огляду на наведене, а також положення статей 59, 62 Конституції України висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (в редакції закону 2016 року) є помилковими, оскільки в суді не доведено належними та допустимим доказами наявність в його діях складу даного адміністративного правопорушення. 
Тому постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – Михайлова Гліба Вадимовича задовольнити.
Постанову Корабельного районний суду м. Миколаєва від 18 червня 2020 року, якою  ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №288721 від 01 квітня 2020 року за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (в редакції закону 2016 року), та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (в редакції закону 2016 року) на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду Т.М. Базовкіна