Ухвала        
29 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 335/10035/19
провадження № 61-10120ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А.,                 Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного              провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду                                    м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до                     ПрАТ «Запоріжвогнетрив», ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. 
Позов мотивовано тим, що з 17 грудня 2010 року до 08 лютого 2018 року він працював у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на посаді вогнетривника цеху ремонту мартенівських печей. З 09 лютого                  2018 року він розпочав свою трудову діяльність у ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на посаді вогнетривника вогнетривної дільниці ремонту мартенівских печей змінної бригади Сервісного центру (м. Запоріжжя), де працює до теперішнього часу. Вказував, що з вересня 2018 року до теперішнього часу він почав часто та тривало хворіти, та згідно з медичним                                висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 18.04.2019 року № 406 йому встановлено професійний характер захворювання. Відповідно до довідки ОМСЕК № 1 м. Запоріжжя 12 ААБ № 256186 від 29 липня 2019 року йому встановлено третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання з втратою 50 % професійної працездатності з 29 липня 2019 року до 01 серпня 2021 року.
Відповідно до акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 травня 2019 року, складеного Головним управлінням держпраці у Запорізькій області, умови і характер праці на зазначених підприємствах за займаними посадами відповідають 3 ступеню III класу шкідливості та важкості згідно Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 квітня 2014 року № 248, зареєстрованими Міністерством юстиції України від 06 травня 2014 року за № 472/25249. Відповідно до цього ж Акта, причинами виникнення професійного захворювання                           визначено: наявність на робочому місці вогнетривника Сервісного центру               (м. Запоріжжя) ПрАТ «Запоріжвогнетрив» та ПАТ «Запоріжсталь»          ОСОБА_1 шкідливих виробничих факторів; статичне навантаження при утриманні вантажу однією рукою - 80246 кг/с при нормі 18001-43000 кг/с (середня - 30500,5 кг/с); статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками - 228828 кг/с при нормі 43001-97000 кг/с (середня - 70000,5); знаходження у вимушеній робочій позі 23,8-31,7% робочої зміни при                       нормі 25 %; нахили тулубу більше 30 град. - 182443 разів за зміну при нормі 100 разів. Час впливу факторів складає 71,8-90,6% тривалості зміни; шуму і вібрації - 100 %.
Посилаючись, на те, що у зв`язку із втратою працездатності він не може виконувати роботу за займаною посадою та підлягає або переведенню на іншу посаду на умовах легкої праці, або звільненню через хворобу. У квітні 2019 року, після приписів ЛКК 6 міської лікарні про обмеження у праці, йому відповідачем ПрАТ «Запоріжвогнетрив» була запропонована посада на умовах легкої праці - кур`єра. Але професійне захворювання у                               нього пов`язано з порушеннями, у тому числі функцій руху, тому ця посада йому не підходить. Крім того, про встановлення йому інвалідності                         ПрАТ «Запоріжвогнетрив» був ним повідомлений 31 липня 2019 року засобами електронного зв`язку, але ніяких пропозицій щодо трудових перспектив йому не зазначено.
Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні, позивачу важко виконувати будь-яку роботу, цей стан позначається на його морально-психологічному стані, внаслідок втрати професійної працездатності він втратив постійний заробіток, його «гарячий стаж» перервався, майбутня пенсія також тепер буде меншою через те, що основні показники заробітної плати, які беруться до уваги у розрахунку пенсії будуть меншими. Трудовий стаж на ПАТ «Запоріжсталь» - 07 років 01 місяць 22 дні або 2610 календарних днів; на ПрАТ «Запоріжвогнетрив», станом                     на 01 вересня 2019 року - 01 рік 06 місяців 23 дні, або 569 календарних днів, що складає відповідно 82 % та 18 % від загального стажу роботи в указаних шкідливих умовах. Тому для відшкодування відповідачами заявленої суми компенсації моральної шкоди, вважає слід зобов`язати ПАТ «Запоріжсталь» до виплати - 157 440 грн, ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - 34 560 грн.
Посилаючись на зазначені обставини спросив суд, стягнути на свою користь з ПрАТ «Запоріжвогнетрив», одноразово, в рахунок компенсації моральної шкоди внаслідок отриманого професійного захворювання, суму у розмірі                34 560 грн, стягнути з ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», одноразово, в рахунок компенсації моральної                             шкоди внаслідок отриманого професійного захворювання, суму у розмірі                157 440 грн; зобов`язати відповідачів у рахунок відшкодування заробітку, втраченого працівником внаслідок професійного захворювання, здійснювати йому щомісячні виплати у розмірі 50 % від його середньої заробітної плати за останні 12 місяців, але не менше 50 % від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на день постановлення судового                         рішення, солідарно з розрахунку 18 % від нарахованої виплати - ПрАТ «Запоріжвогнетрив» та 82 % від нарахованої виплати - ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».
Рішенням Оржонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з                                      ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку із отриманим професійним захворюванням 5 400,00 грн. Стягнуто з ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку із отриманим професійним захворюванням 24 600,00 грн.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 26 травня 2020 року рішення Оржонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року залишено без змін.  
У касаційній скарзі, поданій у липні 2020 року до Верховного Суду,                  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом                      на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом спору у даній справі є стягнення 475 380 грн, що станом на                     01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*250=525 500,00).
Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить                         до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої                    статті 19 ЦПК України, частини четвертої статті 274 ЦПК.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France»                       (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,                           § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив», публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. П. Штелик 
 
                                                                                                              А. А. Калараш    
  
                                                                                                              В. М. Сімоненко