Дата документу  Справа № 337/5337/19 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №337/5337/19                                                Головуючий в 1 інст. Котляр А.М.
Провадження №33/807/105/20                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2020 року                                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову  Хортицького  районного суду м. Запоріжжя від 9 січня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк ста двадцяти годин, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою,  ОСОБА_1 не сплатив аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.12.2019 року у сумі 37 808,63 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме з 17.09.2018 року, чим порушив вимоги ст.183-1 КУпАП.

 
Також, ОСОБА_1 у період з 01.02.2018 по 01.12.2019 не сплатив аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості у сумі 6445,89 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме з 02.08.2013 року, чим порушив вимоги ст.183-1 КУпАП.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої ОСОБА_1 , вважає постанову суду не обґрунтованою і такою що підлягає скасуванню у зв`язку із наступним. Так,  судом першої інстанції було порушено право на захист, згідно ст.268 КУпАП, оскільки протоколи були складені за його відсутність та про їх зміст йому не було відомо, а також судом було розглянуто справу без участі ОСОБА_1 . Звертає увагу, що він сумлінно сплачує як щомісячні аліментні платежі, так і суми грошової допомоги на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , а питання щодо аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ще проходить стадію апеляційного оскарження, що усуває умисності в його діях. Крім того, в тексті постанови зазначено про стягнення аліментів у період з 17.09.2018 р. та 02.08.2013 р., отже суд першої інстанції незаконно об`єднав два провадження про адміністративне правопорушення в одну справу і намагається двічі притягнути його до адміністративної відповідальності за одне й те ж правопорушення. Просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити. 
Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, а також тривалість апеляційного розгляду, пов`язаного, зокрема із заявами апелянта про відкладення судових засідань, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення аналогічного клопотання, як того просить апелянт, тому вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом права на захист ОСОБА_1 передбаченого ст. 268 КУпАП, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом першої інстанції здійснювався виклик ОСОБА_1 за адресою, вказаною в протоколі, а саме: АДРЕСА_1 , яка між тим, зазначена і в апеляційній скарзі і в договорі про надання правової допомоги від 20.01.2020 року (а.с. 34, 49) та матеріали справи містять відомості щодо направлення поштових повідомлень правопорушнику про судовий розгляд справи (а.с. 29,30). 
Інформація про завчасне публікування списків справ, призначених до розгляду в кожному суді України, у тому числі в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя, на офіційному сайті, дошці об`яв, є загальновідомою.
Окрім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції надав можливість ОСОБА_1 бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами, що залежить виключно від волевиявлення особи і апелянт реалізував зазначені права при апеляційному розгляді через свого представника, який був присутнім у судовому засіданні 07.05.2020 року.

Отже, неявка ОСОБА_1 до суду першої інстанції не є підставою для скасування судового рішення.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Відповідаючи на інші доводи апеляції, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає в разі несплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Об`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Аналізуючи встановлені судом обставини, викладені як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду з посиланням на протоколи (а.с. 2, ) та додані до них документальні докази, зазначено, що  ОСОБА_1 не сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.12.2019 року у сумі 37 808,63 грн. (а.с. 5,6, 27).

 
Також,  ОСОБА_1  у період з 01.02.2018 р.по 01.12.2019 р. не сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини –  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до виникнення заборгованості у сумі 6445,89 грн.(а.с. 5-26).
 
Апеляційний суд вважає що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП доведена зібраними у справі доказами, зокрема протоколами про адміністративне правопорушення № 66, 67 від 04.12.2019 року, які складені у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та матеріалами виконавчого провадження, зокрема і відповідними розрахунками.
Доказів протилежного, попре доводи апеляції, ОСОБА_1 не надано. Крім того, з огляду на надану апелянтом ухвали у справах за матеріалами скарг на дії державного виконавця - відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконавчих проваджень (а.с.39, 40).
Доводи апеляційної скарги, що суд двічі притягнув його до адміністративної відповідальності необґрунтовані, оскільки об`єднання справ в одне провадження не призвело до призначення стягнення за кожне із адміністративних правопорушень, як про те зазначає апелянт. 
Стосовно описки в постанові суду стосовно ПІБ та дати народження дітей, апеляційний суд зауважує, що виправлення описки є компетенцією суду першої інстанції та не є предметом апеляційного перегляду. За наявності певних описок суд за власною ініціативою чи за відповідним клопотанням сторони може усунути ці недоліки. Натомість  описки не призвели до хибних висновків місцевого суду з приводу сутті складеного відносноОСОБА_1  протоколу про адміністративне правопорушення..
При розгляді справи місцевий суд правильно встановив фактичні обставини, надав правову оцінку наявним в матеріалах справи і дослідженим у судовому засіданні доказам у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладенні у зв`язку з цим адміністративного стягнення, яке відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо незгоди із сумами заборгованості та діями держвиконавця щодо складення протоколу у його відсутність не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, вина у якому доведена належними та допустимими доказами, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 9 січня 2020 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник