П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 р. Категорія: 600100000	м.Одеса	Справа № 420/297/19	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
час і місце ухвалення: письмове провадження, 
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Семенюка Г.В.
суддів: Федусика А.Г. ,  Шляхтицького О.І. 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року по справі № 420/297/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕСТЕР" до Головного управління ДФС в Одеській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: товариства з обмеженою відповідальністю “Чорноморський Пантеон” про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№0053161407; 0053151407 від 04.12.2018 року, -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з заявою про заміну боржника у виконавчому листі по справі № 420/297/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Местер» до Головного управління ДФС в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський Пантеон» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№0053161407; 0053151407 від 04.12.2018 року, - з Головного управління ДФС в Одеській області    на Головне управління ДПС в Одеській    області.
          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року заяву задоволено. Замінено у виконавчому листі, виданому Одеським окружним адміністративним судом 14 січня 2020 року по справі №420/297/19 боржника - з Головного управління ДФС в Одеській області (код ЄДРПОУ 39398646, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на Головне управління ДПС в Одеські області (код ЄДРПОУ 43142370, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеські області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та прийняти нову, якою у задоволенні заяви позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з`явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:
Спірним у цій справі є питання можливості застосування механізму заміни сторони виконавчого провадження у випадках пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів.
Відповідно до    статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»    у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Згідно із частиною першою  статті 129-1 Конституції України  судове рішення є обов`язковим до виконання.
У  статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»  (далі - Закон № 1404-VIII) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим  Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Згідно із частинами першою та другою  статті 15 Закону № 1404-VIII  сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Відповідно до абзацу першого частини п`ятої  статті 15 Закону № 1404-VIII  у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої  статті 379 КАС України  у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За  законом  на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.
За приписами  статті 52 КАС України  у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
З огляду на зміст наведеної норми процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених  законом  випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні    статті 52 КАС України  допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.
Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством.
Аналогічну    правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року (справа № 905/1956/15). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові № 2-н-148/09 від 25.04.2018 року зазначив, що під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Як зазначалось в обґрунтування заяви зазначено, відповідно до  Постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200, Державна фіскальна служба України реорганізовується шляхом поділу та утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України.
На підставі викладеного заявник просив замінити сторону (боржника) у    виконавчому провадженні з Головного управління ДФС в Одеській області на    Головного управління ДПС в Одеській області.
Так, згідно з ч.ч.1, 5  ст.104 ЦК України  юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Положеннями ч.7 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що у разі поділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутворених юридичних осіб та державна реєстрація припинення юридичної особи, що припиняється у результаті поділу. Поділ вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичної особи, що припиняється у результаті поділу.
Відповідно до абз.1 п.12 Порядку № 1074 орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.
Разом з тим, абз.1 п.7 Порядку № 1074 визначено, що майнові права та обов`язки органів виконавчої влади у разі їх злиття, приєднання або перетворення переходять правонаступникові на підставі передавального акта, а у разі їх поділу - згідно з розподільчим балансом.
Отже, системний аналіз змісту положень  ст. 104 ЦК України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та п.7, 12 Порядку № 1074 свідчить про те, що реорганізація Державної фіскальної служби шляхом її поділу на Державну податкову службу та Державну митну службу вважатиметься такою, що відбулася, з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються, натомість перехід майнових прав та обов`язків реорганізованого (приєднаного) органу виконавчої влади до його правонаступника має підтверджуватися розподільчим балансом, затвердженим у встановленому порядку.
Згідно з ч.1  ст.77 КАС України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78 цього Кодексу.
Наразі у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості щодо ліквідації ГУ ДФС в Одеській області (код ЄДРПОУ 39398646).
При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що заявником не надано суду належних і допустимих доказів, зокрема розподільчого балансу як на підтвердження завершення реорганізації ГУ ДФС в Одеській області шляхом її поділу на ГУ ДПС в Одеській області, так і щодо державної реєстрації припинення ГУ ДФС в Одеській області як юридичної особи.
Зазначені обставини в сукупності переконливо свідчить про недоведеність правонаступництва ГУ ДПС в Одеській області стосовно прав та обов`язків ГУ ДФС в Одеській області, а тому, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини не є достатньою підставою для зміни сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Більш того, суд апеляційної інстанції зазначає, що доказів відкриття    виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа органом Казначейства з вищевказаних підстав по справі № 420/297/19, сторону якого позивач просить замінити, суду також не наведено, обставин,    які ускладнюють його виконання позивачем не зазначено.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неповно з`ясовано судом обставин, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, - задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року по справі № 420/297/19, - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕСТЕР" про заміну боржника у виконавчому листі по справі № 420/297/19 - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач 	 	Семенюк Г.В.	
Судді	    	Федусик А.Г.    Шляхтицький О.І.