УХВАЛА
 
21 вересня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 154/3449/15
провадження № 51-3385 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) у складі:
головуючого:          ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи
1. Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 березня 2017 року, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бужковичі Іваничівського району Волинської області та жителя АДРЕСА_1 ,
виправдано за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України (далі – КК).
2. Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, працюючи на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Володимир-Волинського відділу (з обслуговування міста Володимир-Волинського та Володимир-Волинського району) УМВС у Волинській області, будучи службовою особою, що здійснює функції представника влади, та являючись працівником правоохоронного органу, 08 серпня 2015 року під час патрулювання з охорони громадського порядку в приміщенні МКЦ «Метелик» та поблизу нього на вул. Князя Романа, 16 у м. Володимир-Волинському умисно вчинив дії, які явно виходили за межі наданих йому повноважень, супроводжуючи їх насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, а саме – безпідставно, за відсутності умов, передбачених статтями 11, 12, 13, 14, 15, 15-1 Закону України «Про міліцію», застосував до потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заходи фізичного впливу. Зокрема, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 удару рукою в ділянку лівого ока, й останній, падаючи на землю, вдарився потилицею об підлогу, після чого ОСОБА_5 стоячи завдав ще декількох ударів та, загнувши руки ОСОБА_6 за спину, вивів на вулицю. Перед входом в МКЦ «Метелик», перебуваючи в положенні обличчям до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повторно застосував до потерпілого прийоми рукопашного бою – завдав цілеспрямованого удару в обличчя, від якого ОСОБА_6 присів. Зазначеними насильницькими діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у виді забійної гематоми лобної ділянки справа, забійних саден спинки носа та потилиці, забійних гематом волосяної частини голови, лівої орбіти, які відповідно до висновку судово-медичного експерта від 1 вересня 2015 року № 1014 відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, ОСОБА_5 без попередження про намір застосувати заходи фізичного впливу завдав ОСОБА_7 цілеспрямованого удару кулаком в обличчя та, виконавши підсічку ноги, кинув чоловіка на асфальт, заподіявши тілесних ушкоджень у виді забійної рани слизової оболонки нижньої губи справа, саден та подряпин обох ліктьових суглобів, які відповідно до висновку судово-медичного експерта від 4 вересня 2015 року № 1037 відносяться до тілесних ушкоджень категорії легкого ступеня тяжкості.
Дії ОСОБА_5 орган досудового розслідування кваліфікував за частиною 2 статті 365 КК як перевищення влади та службових повноважень, яке супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями.   
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною 2 статті 365 КК і виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Виправдовуючи ОСОБА_5 , суд послався на те, що суду не було надано достатніх доказів, які би свідчили про перевищення ним своїх службових повноважень та що внаслідок їх перевищення охоронюваним законом правам, інтересам потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заподіяно шкоди, яка перевищує в сто і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є для них істотною шкодою. 
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд.
4. На обґрунтування свої позиції прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статей 22, 23, 94, 370, 374, 419 КПК безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, оскільки суд дослідив їх не повністю та з порушеннями. 
5. Крім того, в ухвалі апеляційного суду необґрунтовано зазначено, що прокурор у судовому засіданні ствердив про відсутність порушень при дослідженні доказів судом першої інстанції.
6. Прокурор стверджує, що апеляційний суд усупереч вимогам статті 419 КПК не зазначив підстав, на яких апеляційну скаргу прокурора визнав необґрунтованою.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424–428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 23 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 

 
ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                                ОСОБА_3