Дата документу 02.10.2020 Справа № 334/5653/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/5653/19
Провадження №22-ц/807/2567/20 
Головуючий в 1-й інстанції – Гнатюк О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року                                 місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди,- 

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що 16.06.2018 року о 19.30 годині в м. Запоріжжі по вул. Прибережна магістраль, біля ЛЕП № 36, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Тoyota Сorolla НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем позивача Сhevrolet Аveo НОМЕР_2 під його керуванням, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а позивач отримав легкі тілесні ушкодження. 31.08.2018 року постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Петрунина В.О. закрито кримінальне провадження № 12018080050002006 відносно відповідача та позивача в зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. 26.10.2018 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі про адміністративне правопорушення встановлено порушення відповідачем вимог п.10.1, 11.4, 34.13 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП, покарання не було застосовано за закінченням терміну притягнення до відповідальності. В ході оформлення матеріалів ДТП співробітниками поліції було встановлено, що відповідач свою цивільно-правову відповідальність не застрахував. Позивачем була ініційована незалежна автотоварознавча експертиза відповідно до якої вартість ремонту транспортного засобу становить 135528,11 грн., а вартість транспортного засобу на момент ДТП - 80294,40 грн. За проведення експертизи було сплачено 2500 грн. МТСБУ виплатив позивачу 40639,8 грн., недоплативши до зазначеної суми 9360,2 грн. Позивач вважає за необхідне вимагати стягнення вказаної різниці. Але навіть повної страхової суми у 50000 грн. явно не вистачить на відшкодування збитків, адже вартість автомобіля на момент ДТП становить 80294,4 грн. Тому позивач також просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму компенсації збитку, що перевищує межі страхової виплати, необхідну для відновлення порушених прав в розмірі 30294,4 грн., стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача - суму компенсації моральної шкоди – 10000 грн., стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача суму вимушених витрат на проведення товарознавчої експертизи 2500 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 30294,40 грн.
Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 9360,2 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Стягнуто солідарно з Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість авто товарознавчого дослідження у сумі 2500 грн.
Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору 384,20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору 384,20 грн.
В інший частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог пред`явлених до МТСБУ та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення безпідставно надав перевагу звіту поданому позивачем, однак належним чином не обґрунтував свого висновку. При цьому скаржник наполягає, що вірний розрахунок розміру регламентної виплати, це саме різниця між вартістю транспортного засобу та вартістю транспортного засобу після ДТП і складає вона 30462,73 грн., які виплачені скаржником позивачу.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.06.2018 року о 19.30 годині в м. Запоріжжі по вул. Прибережна магістраль, біля ЛЕП № 36, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Тoyota Сorolla НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем позивача Сhevrolet Аveo НОМЕР_2 під його керуванням, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а позивач отримав легкі тілесні ушкодження.

Постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Петруніна В.О., розглянувши матеріали кримінального провадження ЄРДР №12018080050002006 за ч. 1 ст. 286 КК України, постановив закрити кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2018 року за ст. 124 КпАП України ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та закрито провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником «Chevrolet Aveo» держномер НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 є власником автомобіля «Toyota Corolla» держномер НОМЕР_1 .

Відповідно до повідомлення МТСБУ прийняте рішення про відшкодування шкоди, завданої ДТП 16.06.2018 року , в розмірі 40639,80 грн.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження №22/07 від 22.07.2018 року вартість ремонту транспортного засобу Сhevrolet Аveo НОМЕР_2 становить 135528,11 грн., а вартість транспортного засобу на момент ДТП- 80294,40 грн.

Відповідно до платіжного доручення №938136 від 17.05.2019 року МТСБУ проведено виплату ОСОБА_1 40639,80 грн.

Згідно зі звітом про оцінку вартості вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ Сhevrolet Аveo держномер НОМЕР_2 становить 53854,51 грн. без врахування ПДВ.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із даних висновку експерту №22/07 від 22.07.2018 року, оскільки при проведенні вказаного дослідження експерт повідомлявся про відповідальність. Суд вирішив, що МТСБУ повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в сумі 50000 грн. - 40639,80 грн.= 9360,2 грн, а оскільки 50000 грн. відшкодування недостатньо для повного матеріального відшкодування, то в порядку ст. 1194 ЦК України з ОСОБА_2 на користь позивача має бути стягнуто сума 80294,4грн. - 50000 грн. = 30294,40 грн. Діями відповідача ОСОБА_2 спричинено позивачу моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням його транспортного засобу, тому керуючись принципами виваженості та розумності, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

За ст. 41.1. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах значених цим законом, у разі її заподіяння:
а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На момент настання ДТП транспортний засіб «Toyota Corolla» держномер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 не було забезпечено договором обов`язкового страхування. 

Згідно зі ст. 9.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 50000 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

       Враховуючи звіт №216/М/2018 від 25.07.2018 року, скаржником розраховано розмір регламентної виплати, а саме різниця між вартістю транспортного засобу та вартістю транспортного засобу після ДТП, яка склала 40639,80 грн.

       Спір між позивачем та МТСБУ виник з приводу розміру регламентної виплати.

Розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно з вимог статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19)

Враховуючи, що для визначення суми компенсації збитку, який підлягає відшкодуванню позивачу, в матеріалах справи містяться висновок експерта з автотоварознавчого дослідження №22/07 від 22.07.2018 року та звіт №216/М2018 від 25.07.2018 року, суд першої інстанції враховуючи вимоги ч.7 ст. 102 ЦПК України, надав перевагу висновку експерта з автотоварознавчого дослідження №22/07 від 22.07.2018 року, і з зазначеним повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки такі висновки узгоджуються з вимогами процесуального законодавства.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку. 

 
Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 02 жовтня 2020 року.

Судді:                                                                С. В. Кухар

                                                               О.В. Крилова

О.З. Поляков