ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 серпня 2020 року           справа №200/2619/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г.,  Геращенка І.В.,   розглянув в порядку письмового провадження   апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 р. (у повному обсязі складено 7 травня 2020 року у м. Слов`янськ)  у справі  № 200/2619/20-а (головуючий І інстанції суддя Тарасенко І.М.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги від 11.02.2020 року № Ф-268301-45 на суму 8231,47 грн.,   

                                       В С Т А Н О В И В:

6 березня 2020 року ОСОБА_1  звернувся  до  Донецького окружного адміністративного суду  із  позовною заявою про   визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11 лютого 2020 року № Ф-268301-45 на суму 8231, 47 грн., вирішення питання судових витрат (а.с. 1-6).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 7 травня 2020 року позовні вимоги задоволені.
Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11 лютого 2020 року № Ф-268301-45 на суму 8231,47 грн.
Вирішено питання судових витрат (а.с. 31-33).
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати  рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.  
В обґрунтування зазначає, що згідно інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 31.01.2020 року становить 8231, 47 грн. 
Апелянт зазначає, що 30.04.2018 року на офіційному веб-сайті Президента України було розміщено новину про те, що Президент Петро Порошенко підписав Указ, яким завершується АТО і починається Операція Об`єднаних Сил із забезпечення національної безпеки і оборони. Тобто, офіційно було оголошено завершення АТО.
Разом з тим позивач не звернувся з заявою протягом 30 днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Крім того, доповнення розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 пунктом 9-4 щодо звільнення певного кола платників внеску від виконання обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464, втратили чинність згідно із законом України від 24.12.2015 року № 911. Зазначена норма проіснувала в Законі № 1669 з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року внаслідок її виключення  згідно із Законом № 991.
Посилання на Закон № 1669 є безпідставним, оскільки незалежно від розповсюдження на позивача вказаних приписів, ці приписи не звільняють відповідача від виконання обов`язку щодо формування вимоги про сплату недоїмки.
Крім того, 14.01.2020 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440, п.п. «у» пп. 83 п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено п. 9-4 розділу VIII Закону № 2464 виключити.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення дійшов висновку про  відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 23.03.2016 року займається адвокатською діяльністю, що підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.03.2016 року № 4722. 
25 лютого 2020 року ОСОБА_1 отримав від Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11 лютого 2020 року № Ф-268301-45, за якою станом на 31 січня 2020 року заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску складає 8231,47 грн. (а.с. 9).
Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем вимоги про сплату боргу № Ф-268301-45 від 11.02.2020 року у розмірі 8231, 47 грн.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
За унормуванням абз. 1 п. 4, 5 ст.  4 Закону України "Про  збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне  соціальне  страхування" № 2464 (далі - Закон № 2464),  платниками  єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;  
Статтею  6  Закону № 2464  передбачено, що платник  єдиного  внеску зобов`язаний: зокрема, своєчасно  та  в  повному обсязі нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  єдиний внесок (п. 1 ч. 2);  подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (п. 4 ч. 2).
У  ст. 25 Закону  № 2464 окреслено, що  орган  доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені  центральним  органом  виконавчої влади, що забезпечує формування  та  реалізує  державну  податкову  і  митну  політику, надсилає  платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її  сплату  (абз. 1 ч. 4).
Платник   єдиного   внеску   зобов`язаний   протягом   десяти  календарних  днів  з  дня  надходження  вимоги  про  сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абз. 3 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464).
У разі  незгоди  з   розрахунком   суми   недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному  або судовому порядку (абз. 4 ч.4).
02.09.2014 року Верховною Радою України  прийнято закон  "Про тимчасові заходи  на  період  проведення  антитерористичної  операції", який  набув чинності 15.09.2014 року (далі - Закон № 1669).
Підпунктом   8  пункту 4 ст. 11  Закону № 1669 розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення"   Закону №  2464  було доповнено  пунктом  9-3  наступного змісту:
"Платники  єдиного  внеску,  визначені  статтею 4 Закону України  "Про  збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне  соціальне  страхування", які перебувають на обліку  в  органах  доходів  і  зборів,  розташованих на території  населених  пунктів,  визначених  переліком,  зазначеним у статті 2 Закону   України   "Про  тимчасові  заходи  на  період  проведення антитерористичної   операції",   де  проводилася  антитерористична   операція,   розпочата   відповідно   до   Указу  Президента  України  "Про  рішення  Ради  національної  безпеки  і оборони  України  від  13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо  подолання  терористичної  загрози  і збереження територіальної цілісності   України"   від   14   квітня  2014  року  №  405/2014,  звільняються  від  виконання  своїх  обов`язків, визначених  частиною  другою  статті 6 Закону України "Про збір та облік  єдиного  внеску  на  загальнообов`язкове державне соціальне страхування",  на  період  з  14  квітня  2014  року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою  для  такого  звільнення  є  заява платника єдиного внеску,  яка  подається  ним до органу доходів і зборів за основним місцем   обліку  або  за  місцем  його  тимчасового  проживання  у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних  за  днем  закінчення  антитерористичної  операції.
Відповідальність,  штрафні  та фінансові санкції, передбачені цим  Законом  за  невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період  з  14  квітня  2014  року  до закінчення  антитерористичної  операції,  до  платників  єдиного  внеску, зазначених  у  цьому  пункті, не  застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання  терористичної   загрози   і збереження територіальної цілісності України" від 14  квітня  2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".
Унормування  вищенаведеної  статті  згідно до Закону  України "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного  внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення  навантаження  на  фонд  оплати  праці" відбулося  зі зміною  нумерації  п. 9-3 на п. 9-4.
Наведена  норма   проіснувала  в  Законі № 1669  з  15 вересня 2014 року до 1 січня 2016 року внаслідок  її  виключення  згідно  із  Законом  України  від  24 грудня 2015 року  № 911-8,  але в  повній  мірі  вона  зберігалась   в   Законі  № 2464. Законом № 440-ІХ, який набув чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI виключено. 
Колегія суддів відзначає, що  пункт 9.4  розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464 (після  внесення змін до Закону № 1669-VII Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8) продовжував свою дію в часі на момент спірних правовідносин.
Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ прийнято з метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО, надано можливість у період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати встановлені частиною 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обов`язки щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.
Водночас, Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.
Пунктом  5 ст. 11 Закону № 1669  передбачено  обов`язок  Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 р. № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.
На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669  розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Додаток  до  розпорядження  Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р визначає, що до цих населених пунктів належить м.  Мирноград та м. Маріуполь Донецької області.
В подальшому  розпорядженням  Кабінету Міністрів  України від 05.11.2014 року № 1079-р  зупинено  дію  розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".
Кабінет  Міністрів   України   2  грудня 2015  року  розпорядженням  № 1275-р  затвердив  перелік  населених  пунктів,  на території  яких  здійснювалася  антитерористична  операція  (далі -  Перелік),  і  пунктом 3  вказаного розпорядження  визнав  такими,  що  втратили  чинність, розпорядження  КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р  та   від 05.11.2014 року № 1079-р.
За змістом  додатку до  розпорядження  Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р до зазначених населених пунктів належить  м.  Мирноград та м. Маріуполь Донецької області.
За положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою для звільнення від відповідальності за невиконання вимог щодо вчасності нарахування та сплати єдиного внеску є встановлення факту знаходження платника податку на обліку в податкових органах, розміщених на території проведення АТО.
30.03.2018 Президент України підписав Указ  "Про затвердження рішення РНБО "Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей" № 116/2018, яким вводиться в дію рішення РНБО про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що станом на дату розгляду справи по суті Указу Президентом України про завершення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей не приймалось, а вказаний вище нормативно-правовий акт лише змінив формат її проведення.
При цьому, оскаржувана позивачем вимога   про сплату боргу (недоїмки) охоплює період, у якому позивач звільнявся від своєчасного виконання обов`язків платника єдиного внеску.
За цей період орган доходів і зборів не мав повноважень формувати та направляти позивачу вимогу про сплату боргу.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, позивач перебував і перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористичної операція, тому, згідно із положеннями Закону № 1669-VII, не несе фінансової відповідальності за порушення вимог Закону № 2464-VI в частині невиконання обов`язків з нарахування, обчислення чи сплати єдиного внеску.
Вказаний правовий висновок сформульований у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду під час розгляду 30.03.2018 зразкової справи № 812/292/18.                                                                                                  
Заходи зі стягнення недоїмки (в даному випадку направлення вимоги), яка виникла у позивача як платника єдиного внеску, який перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у Законі № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України  № 405/2014, можуть вживатись контролюючим  органом  після закінчення АТО.
Правова визначеність має безпосередню підставу для вчинення певних дій як суб`єктом  владних  повноважень, так і платниками податків щодо сфери дії  передбачених  норм  Законів  № 1669 і  № 2464.
Закон України від 18.01.2018 року № 2268-УШ  "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" також  містить термін проведення "антитерористичної операції". 
Щодо подання заяви як обов`язкової підстави для звільнення від виконання обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI,  суд вважає, що її подання є додатковою умовою для списання і в подальшому ненарахування штрафних санкцій та пені на суми несвоєчасної сплати зобов`язань по єдиному внеску, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. Платник єдиного внеску має можливість подання такої заяви протягом певного строку (тридцяти днів) після закінчення антитерористичної операції.
Натомість, звільнення від відповідальності передбачалась на спірний період безпосередньо у Законі № 2464-VI та не потребує додаткового звернення, оскільки ця норма встановлює "незастосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій" та адресована насамперед до осіб, які наділені повноваженнями щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій. 
Не впливає на вказаний зміст правового регулювання також і подальше виключення Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII із Закону № 1669 підпункту 8 пункту 4 статті 11, яким і було доповнено розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 пунктом 9-3 (у подальшому - пункт 9-4), оскільки до Закону № 2464 у зв`язку з цим відповідних змін внесено не було й вказана норма залишилась чинною на момент спірних правовідносин.
Законом № 440-ІХ, який набув чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI виключено.
Суд наголошує, що підставою для   звільнення від відповідальності  є сам факт перебування платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться АТО.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, сформованою в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2019 року у справі № 805/1023/16-а.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога про сплату боргу (недоїмки)  з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11.02.2020 року № Ф-268301-45   не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій   статті 2 КАС України, є протиправною, а відтак підлягає скасуванню.  
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
І відповідачем не доведено, що  у спірних правовідносинах він діяв правомірно.
З урахуванням вищевикладеного,  суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції  правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги  та  скасування  рішення  суду  не  вбачається. 
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 311, 316, ст. 321, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                    
                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу    Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 р.    -   залишити без задоволення.
Рішення    Донецького окружного адміністративного суду від 07 травня 2020 р.    у справі  № 200/2619/20-а   -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 серпня 2020 року.

Колегія суддів:                                                                                       Г.М. Міронова
                                                                                                                    
                                                                                                               Т.Г. Арабей

                                                                                                               І.В. Геращенко