КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
                                                                                                         Справа 756/9798/19
                                                                    Апеляційне провадження № 22-ц/824/9764/2020
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем   України

23 вересня 2020 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого судді                Кашперської Т.Ц.,
            суддів                                                 Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
            за участю секретаря             Богдан І.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Солом?янського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Букіної О.М. в м. Київ 31 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про скасування коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ для обчислення розміру виплати страхового відшкодування та стягнення вартості відновлювального ремонту та стягнення вартості відновлювального ремонту,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
в с т а н о в и в :
В липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про скасування коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ для обчислення розміру виплати страхового відшкодування, просив скасувати коефіцієнт 0,63 для обчислення розміру страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту КТЗ ОСОБА_3 , зобов`язати ПрАТ «УАСК АСКА» перерахувати на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти для покриття вартості відновлювального ремонту КТЗ ОСОБА_3 у розмірі 84883,43 грн.
Заявлені вимоги мотивував тим, що 22 вересня 2018 року транспортний засіб, який належить його дружині ОСОБА_3 та перебував під її управлінням, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем якого був клієнт відповідача ПрАТ «УАСК АСКА». 01 жовтня 2018 року у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , директора СТО та майстра СТО, ФОП ОСОБА_2 провів особистий огляд транспортного засобу та склав протокол його огляду, а 23 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_2 склав звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 154395,15 грн., разом із тим в подальшому ФОП ОСОБА_2 застосував коефіцієнт 0,63 фізичного зносу автомобіля, згідно методики, яка застосовується для заочної оцінки продажної ціни колісного транспортного засобу без його особистого огляду, і яка не може бути застосованою для визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу. 
Вказував, що автомобіль Hyundai i-30 НОМЕР_1 знаходився до дорожньо-транспортної пригоди і після відновлювального ремонту знаходиться в ідеальному стані, був придбаний ним в офіційному салоні Hyundai в м. Києві, експлуатувався одним власником, має невеликий пробіг до дорожньо-транспортної пригоди, в інші аварії до 22 вересня 2018 року не потрапляв. Згідно звіту з застосуванням коефіцієнту 0,63 ФОП ОСОБА_2 призначив вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 77544,17 грн. 17 листопада 2018 року відповідач ПрАТ «УАСК АСКА» перерахував на картковий рахунок ОСОБА_3 69511,72 грн., що є вдвічі меншим вартості відновлювального ремонту автомобіля. При проведенні відновлювального ремонту вузли та частини автомобіля підлягають повній або частковій заміні на нові, невживані вузли та частини. Вважає, що дії ОСОБА_2 та ПрАТ «УАСК АСКА» містять ознаки кримінального правопорушення згідно ст. 190 КК України, а саме шахрайства.
 
13 січня 2020 року ОСОБА_1 надано уточнену позовну заяву без додатків та в одному екземплярі (а. с. 80), яка була повернута позивачу з урахуванням вимог ст. 49 ЦПК України, про що зазначено в судовому рішенні.
 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року в позові відмовлено.
 
Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПрАТ «УАСК АСКА» на користь ОСОБА_3 29978,28 грн., з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 54905,15 грн., з відповідачів на користь ОСОБА_3 - судовий збір за подання позову та апеляційної скарги.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, повторно викладав обставини, зазначені в позовній заяві, вказував, що враховуючи розмір страхового зобов`язання АСКА за страховим полісом № АК/7784555 розмір неперерахованих ОСОБА_3 коштів складає 29978,28 грн. Таким чином, залишок коштів на відновлювальний ремонт автомобіля у розмірі 54905,15 грн. повинен сплатити винуватець дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 .
 
Від відповідача ПрАТ «УАСК АСКА» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що вважає рішення законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права. Вказував, що якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Тому пред`явлення позивачем до страховика як відповідача вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
 
Відмовляючи в задоволенні позову про скасування коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ для обчислення розміру виплати страхового відшкодування та стягнення вартості відновлювального ремонту та стягнення вартості відновлювального ремонту, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості і недоведеності, зазначаючи, що позивачем не надано жодного доказу на спростування розміру матеріальної шкоди, визначеної у звіті ФОП ОСОБА_2 , не надано суду доказів, що автомобіль відремонтовано та що на його відновлення витрачено більше коштів, ніж відшкодовано відповідачем у справі.
 
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
 
Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_3 є власником автомобіля Hyundai I 30 д.н.з. НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , дата реєстрації - 01 лютого 2011 року.
На а. с. 16 знаходиться копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 26 вересня 2017 року.
На а. с. 49 знаходиться копія полісу АК/7784555 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого страхувальником в страховій компаній ПрАТ «УАСК АСКА» є ОСОБА_4 , страхова сума (ліміт відповідальності) - 100000 грн. за шкоду, заподіяну майну. 
24 вересня 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до ПрАТ «УАСК АСКА» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 22 вересня 2018 року (а. с. 50, 55).
25 жовтня 2018 року ОСОБА_3 подала до ПрАТ «УАСК АСКА» заяву на виплату страхового відшкодування (а. с. 56).
Постановою Подільського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та встановлено, що 22 вересня 2018 року ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Міцубісі д.н.з. НОМЕР_4 в м. Києві по вул. Гаванський міст, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Хюндай д.н.з. НОМЕР_5 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків (а. с. 54).
На а. с. 58 - 59 знаходяться копії направлень до ФОП ОСОБА_2 , в яких ПрАТ «УАСК АСКА» просило суб`єкта оціночної діяльності провести огляд транспортного засобу, визначити матеріальний збиток, спричинений власнику в дорожньо-транспортній пригоді, з урахуванням ПДВ, зносу частин і деталей, за середньою регіональною вартістю проведення робіт.
На а. с. 4 - 6, 61 - 63 знаходиться копія звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 23 жовтня 2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження автомобіля Hyundai I 30 д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , складає 77544,17 грн. Звітом встановлено, що термін експлуатації транспортного засобу - 7 років 7 місяців, пробіг - 90004 км.
Згідно протоколу огляду транспортного засобу, проведеного 23 жовтня 2018 року ФОП ОСОБА_2 , огляд проводився за участі власника ОСОБА_3 (а. с. 7, 64 зворот).
На а. с. 74 - 75 знаходиться копія страхового акту ПрАТ «УАСК АСКА» № 9621 від 16 листопада 2018 року, згідно якого розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті, становить 69511,72 грн., та копія платіжного доручення № 7054 від 19 листопада 2018 року, яким підтверджується перерахування 69511,72 грн. на користь ОСОБА_3 .
На а. с. 13 знаходиться копія листа ПрАТ «УАСК АСКА» на ім?я ОСОБА_3 від 16 листопада 2018 року № 2075, в якому наведено розрахунок суми страхового відшкодування і повідомлено, що сума страхового відшкодування буде перерахована на вказані реквізити.
05 червня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «УАСК АСКА» із скаргою, в якій просила повідомити, що фактично означає коефіцієнт фізичного зносу 0,63 та чому коефіцієнт застосовано до розрахунку вартості робіт відновлювального ремонту; в досудовому порядку перерахувати на її банківську карту суму, необхідну для сплати відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, згідно звіту оцінки збитку 154395,15 грн. з урахуванням перерахованих їй раніше 69511,72 грн. (а. с. 14).
 
07 червня 2019 року ОСОБА_3 подала до МТСБУ звернення (скаргу), в якій просила вжити заходи в межах повноважень МТСБУ щодо виплати ПрАТ «УАСК АСКА» страхового відшкодування із застосуванням коефіцієнту 0,63, що, на думку заявника, має ознаки шахрайства (а. с. 15).
На дану скаргу МТСБУ направило відповідь від 27 червня 2019 року про те, що у випадку незгоди з прийнятим страховиком рішенням, спір між заявником та таким страховиком може бути вирішений в судовому порядку (а. с. 15 зворот).
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
За п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, за змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
 
Відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).
 
Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.
 
Відповідно до положень статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом  наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені,  невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
 
Судом першої інстанції встановлено, і з цими висновками погоджується апеляційний суд, що ПрАТ УАСК «АСКА» виконало у повному обсязі свої зобов`язання та здійснило власнику пошкодженого транспортного засобу виплату суми страхового відшкодування в розмірі 69511,72 грн., яка зменшена на суму ПДВ, який складає 7522,45 грн., та франшизи 510 грн., а отже позовні вимоги про стягнення з нього 84883,43 грн. задоволенню не підлягали.
 
Також суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не було спростовано вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, визначеного в звіті ФОП ОСОБА_2 від 23 жовтня 2018 року, не надано власних доказів щодо розміру такого збитку, не заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, таким чином, позов не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції і є необґрунтованим. 
 
Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що розмір неперерахованих ОСОБА_3 коштів ПрАТ УАСК «АСКА» складає 29978,28 грн.
 
Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги щодо стягнення залишку коштів на відновлювальний ремонт в розмірі 54905,15 грн. з винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , оскільки судом першої інстанції не було прийнято уточнення позовної заяви від 13 січня 2020 року, а в попередній редакції позовної заяви відповідачами є ПрАТ УАСК «АСКА» та ФОП ОСОБА_2 , і позовні вимоги до ОСОБА_4 не були предметом судового розгляду.
 
Звертаючись до суду з даним позовом про скасування коефіцієнту фізичного зносу та стягнення суми страхового відшкодування, ОСОБА_1 посилався на те, що застосування суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 коефіцієнту 0,63 при визначенні розміру вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, призвело до зменшення дійсного розміру вартості відновлювального ремонту, здійснено безпідставно і має ознаки шахрайства.
 
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
Разом із тим, заявляючи позовні вимоги про скасування коефіцієнту фізичного зносу 0,63 для обчислення розміру страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту, позивачем не зазначено, якими нормами матеріального права передбачається можливість такого скасування.
 
Оскарження коефіцієнту фізичного зносу як фактору, що впливає на зміну вартості автомобіля, використаного суб`єктом оціночної діяльності в межах складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку, чинним законодавством в якості способу захисту прав не передбачено і обраний позивачем спосіб захисту сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.
 
Крім того, апеляційний суд враховує, що власником автомобіля і особою, якій заподіяно матеріальної шкоди, є не ОСОБА_1 , а його дружина ОСОБА_3 , яка за захистом своїх прав в судовому порядку не зверталась, відтак ОСОБА_1 , який просив стягнути суму страхового відшкодування на власну користь, не є належним позивачем у цій справі.
 
Апеляційний суд враховує, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтування, або взагалі посилання не те, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).
 
Саме по собі посилання позивача в апеляційній скарзі на Закони України, ЦК України, ЦПК України, практику Європейського суду з прав людини без конкретного наведення нормативно-правових актів і відповідної судової практики, а також без зазначення, які відповідно норми матеріального і процесуального права були порушені судом першої інстанції та в чому полягає невідповідність рішення суду першої інстанції практиці ЄСПЛ не є підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення.
 
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції і не спростовують висновків суду першої інстанції.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Головуючий:                                                                          Кашперська Т.Ц.
Судді:                                                                                      Фінагеєв В.О.  
                                                                                                Яворський М.А.