Справа № 465/5184/14-ц                         Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М. 
Провадження № 22-ц/811/1023/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                14 липня 2020 року                                 м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Жукровської Х.І., 
з участю: відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 04 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, 

в с т а н о в и л а:
Заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 25 вересня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30% від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 
11.10.2018 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, зазначаючи, що строк на подання ним такої заяви не пропущений, оскільки з повним текстом рішення він ознайомився лише 09.10.2018 року при ознайомленні з матеріалами справи, а тому вважає, що саме цей день є днем вручення йому повного рішення.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 04 березня 2020 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 25 вересня 2014 року залишено без розгляду з тих підстав, що відповідач пропустив строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення і не подав заяви про поновлення пропущеного строку з причин, які можна було визнати поважними.
Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання ним копії заочного рішення своєчасно, а посилання суду на те, що йому було відомо про це рішення, є безпідставними, оскільки відповідно до вимог процесуального закону, строк для подання заяви про перегляд заочного рішення починає відраховуватись з моменту отримання копії рішення. 
Зазначає, що фактично днем вручення повного тексту заочного рішення є 09.10.2018 року – день ознайомлення ним з матеріалами справи, а отже, він не пропустив строку для подання заяви про перегляд заочного рішення і в суду першої інстанції не було правових підстав для постановлення оскаржуваної ухвали.
В судове засідання апеляційного суду позивач не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у її відсутності.
Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Пунктом 13 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
За вимогами статті 227 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент ухвалення судом в даній справі заочного рішення, копія рішення повинна була направлятись відповідачу рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини другої статті 228 цього Кодексу, заяву про перегляд заочного рішення відповідач міг подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
За вимогами статті 74 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент ухвалення судом заочного рішення, судове повідомлення надсилалось фізичним особам за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи за такою адресою, вважалось, що судове повідомлення вручене належним чином.
З матеріалів справи встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , власне, адреса якого вказана у позовній заяві і яку сам відповідач зазначає у всіх своїх заявах, клопотаннях, скаргах тощо, що ним визнано в судовому засіданні апеляційного суду.
Саме за цією адресою зареєстрованого місця проживання відповідача було надіслано копію заочного рішення суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке повернулося до суду 12.11.2014 року за закінченням терміну зберігання (а.с.19-20).
Крім того, на обкладинці справи міститься розписка відповідача про отримання копії рішення 22.01.2015 року.
Однак, відповідач у вказаний вище строк заяви про перегляд заочного рішення до суду не подав, тому рішення набрало законної сили і було звернено до виконання на підставі виконавчого листа, який позивач в особі свого представника ОСОБА_4 отримала 04.04.2016 року (а.с.22).
На підставі виданого Франківським районним судом виконавчого листа і пред`явленого стягувачем до примусового виконання, постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 07.04.2016 року відкрито виконавче провадження №50737912 (а.с.36), а постановою від 21.04.2016 року накладено арешт на майно боржника (а.с.37).
В судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтвердив ту обставину, що з нього стягувались аліменти на утримання дитини на підставі вказаного рішення суду, що також підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Фарма Лайф» щодо ОСОБА_1 за 2018 рік (а.с.47).
Таким чином, все вище наведене підтверджує ту обставину, що відповідач пропустив десятиденний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, який необхідно було відраховувати ще з дня повернення поштового відправлення про направлення відповідачу копії заочного рішення до суду (12.11.2014 року), оскільки відповідно до ст.77 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент ухвалення судом заочного рішення, за відсутності заяви сторони про зміну місця проживання (перебування), надіслане на останню відому суду адресу судове повідомлення вважалось доставленим, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживала або не знаходилась, а крім того, як правильно зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, відповідач особисто отримав копію рішення 22.01.2015 року, про що розписався на обкладинці справи, а тому, подавши заяву про перегляд заочного рішення суду 11.10.2018 року, пропустив строк на подання такої заяви і заяви (клопотання) про його поновлення до суду не подав.
На момент подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення набрав чинності ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, а тому норми саме цього Кодексу підлягали застосуванню при вирішенні судом заяви відповідача.
Відповідно до ч.4 ст.284 ЦПК України, за відсутності підстав для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, які передбачені частиною третьою цієї статті, строк також може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Однак, за вимогами ст.127 ЦПК України, суд вирішує питання поновлення пропущеного строку за умови, якщо учасник справи подав заяву про поновлення строку, інакше, відповідно до ст.126 цього Кодексу, за відсутності заяви про поновлення строку, заява учасника справи про вчинення процесуальної дії, а в даному випадку – це заява про перегляд заочного рішення суду, залишається без розгляду.
Таким чином, суд першої інстанції вирішив дане питання з дотриманням норм процесуального закону, які його регулюють, і правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 04 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 20 липня 2020 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М. 

Судді:                                                                 Копняк С.М. 

                                                                       Ніткевич А.В.