Постанова
Іменем України
11 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 643/4398/17-ц
провадження № 61-45523св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - гаражно-будівельний кооператив «Північний»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу гаражно-будівельного кооперативу «Північний» на рішення Московського районного суду м. Харкова 
від 03 квітня 2018 року у складі судді Сироватникова Р. Є. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенка І. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до гаражно-будівельного кооперативу «Північний» (далі - ГБК «Північний») про визнання рішення загальних зборів гаражно-будівельного кооперативу таким, 
що не відповідає вимогам закону та його скасування, поновлення у членах кооперативу.
Позовна заява мотивована тим, що у 1995 році його було прийнято у члениГБК «Північний». Станом на 21 травня 2016 року ним було сплачено повністю пай і у його володінні та користуванні знаходились гаражний бокс НОМЕР_3 
та овочесховище НОМЕР_4. 
На кінець 2016 року йому стало відомо, що рішенням загальних зборів 
ГБК «Північний» від 21 травня 2016 року його виключено із членів гаражно-будівельного кооперативу за несплату членських внесків утримання 
ГБК «Північний» у розмірі 1 221,00 грн. 
Зазначав, що 02 березня 2017 року звертався до голови ГБК «Північний» ОСОБА_2 із проханням поновити його членство у гаражно-будівельному кооперативі, прийняти від нього заборгованість з несплати членських внесків на утримання ГБК «Північний» у розмірі 1 221,00 грн та пропонував оплатити членські внески на півроку наперед, а також просив повідомити йому реквізити поточного рахунку гаражно-будівельного кооперативу, 
з метою переводу коштів. Проте голова ГБК «Північний» відмовився 
від вказаних пропозицій. 
Також зазначив, що на загальні збори ГБК «Північний» його не викликав, про проведення загальних зборів, на яких мало розглядатись питання про його виключення з гаражно-будівельного кооперативу, він не знав, а тому не мав можливості надати докази про те, що в останній час до виключення його 
із кооперативу у нього тяжко хворів батько, а тому він не мав можливості сплачувати своєчасно внески на утримання кооперативу. 
Крім того, посилався на те, що у протоколі загальних зборів від 21 травня 2016 року не зазначена загальна кількість членів кооперативу, які були присутні на зборах. Зазначено лише у кінці протоколу, що за його виключення із членів кооперативу голосували «за» одноголосно. Усього у ГБК «Північний» близько 400 гаражних боксів і стільки ж членів кооперативу. 
Вважав, що на загальних зборах ГБК «Північний» мали бути присутні 
не менше 200 членів кооперативу, а проголосувати мали не менше 
150 членів кооперативу. 
Також вважав, що оскільки ним у повному обсязі сплачений пай за належні йому два об`єкти власності, тому юридично вони знаходились у його володінні, користуванні, і фактично у розпорядженні. 
Зазначав, що державну реєстрацію його об`єктів власності не здійснено 
із вини голови кооперативу, який зібрав кошти на державну реєстрацію об`єктів власності з кожного члена кооперативу, проте вона так і не була здійснена. 
Вважав, що вартість двох об`єктів його власності складала щонайменше 270 000,00 грн, проте у рішенні загальних зборів від 21 травня 2015 року вказана вартість об`єктів - 65 664,00 грн, що, як він вважав, значно менше 
їх дійсної вартості. 
Зазначав, що станом на час його звернення із цим позовом проводилось досудове розслідування щодо незаконного проникнення голови 
ГБК «Північний» ОСОБА_3 та інших осіб, у належні йому два об`єкти власності у цьому гаражно-будівельному кооперативі та заволодіння належним йому майном, яке в них знаходилось.
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним 
та скасувати рішення ГБК «Північний» про виключення його із членів кооперативу від 21 травня 2016 року та поновити його у членах 
ГБК «Північний» з правом володіння та користування гаражним боксом 
НОМЕР_3 та овочесховищем НОМЕР_4 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано рішення ГБК «Північний» від 21 травня 2016 року про виключення ОСОБА_1 з членів кооперативу таким, що прийняте з грубим порушенням діючого законодавства та скасовано вказане рішення загальних зборів.
Поновлено ОСОБА_1 у членах ГБК «Північний», який знаходиться 
по вул. Гв. Широнінців, 68-В у м. Харкові з правом володіння 
та користування гаражним боксом НОМЕР_3 та овочесховищем НОМЕР_4.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що процедура виключення позивача із членів ГБК «Північний» порушена, оскільки його виключено 
на підставі рішення загальних зборів ГБК «Північний», а не рішенням правління або голови ГБК «Північний», а тому права позивача порушені 
і підлягають судовому захисту.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року апеляційну скаргу ГБК «Північний» залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2018 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів 
у їх сукупності та дійшов правильного висновку про те, що виключення позивача із членства ГБК «Північний» відбулось із порушенням процедури такого виключення, зокрема: його було виключено із членів 
ГБК «Північний» рішення загальних зборів ГБК «Північний», замість такого виключення рішенням правління або головою ГБК «Північний».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року до Верховного Суду, 
ГБК «Північний», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2018 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із Московського районного суду м. Харкова.
У грудні 2018 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми частини другої статті 166 ЦК України, статті 15 Закону України «Про кооперацію», а також неповно досліджено обставини справи, 
у зв`язку із чим, як вважало ГБК «Північний», суди дійшли помилкового висновку про те, що рішення правління гаражно-будівельного кооперативу щодо виключення із членів позивача відсутнє та те, що засідання правління із такого питання не проводилося, неповно досліджено надані 
ГБК «Північний» докази того, що таке засідання правління проводилося, надано неправильну оцінку наданих ним доказів, що призвело 
до помилкового висновку суду про порушення процедури припинення членства позивача у ГБК «Північний».
Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу
У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу, у якому зазначено, що оскаржувані судові рішення 
є законними та обґрунтованими, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно 
від 28 вересня 2011 року та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником нежитлової будівлі 
літ. «Б-4», загальною площею 18 529,5 кв. м, яка знаходиться за адресою: 
м. Харків, вул. Гв. Широнінців, 68-В , є ГБК «Північний» (а. с. 55-56, 58-59 т. 1).
Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27 червня 2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 червня 2014 року власником земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: 
м. Харків, вул. Гв. Широнінців, 68-В , є ГБК «Північний» (а. с.60-61 т. 1).
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи 
серії НОМЕР_1 від 22 липня 1993 року, ГБК «Північний» зареєстрований 
22 липня 1993 року та знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 (а. с. 65 т. 1).
ГБК «Північний» є обслуговуючим кооперативом та його керівником 
є ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 745089 (а. с. 66 т. 1).
ОСОБА_1 був членом ГБК «Північний», розташованого за адресою: 
м. Харків, вул. Гв. Широнінців, 68-В (а. с. 102-113 т. 1).
На праві володіння та користування у ОСОБА_1 знаходився гаражний бокс НОМЕР_3 та овочесховище НОМЕР_4 .
Відповідно до облікової картки, заведеної на ім`я ОСОБА_1 , останнім сплачені пайові внески у повному обсязі (а. с. 69).
Відповідно до пункту 10.3 статуту кооперативу, члени кооперативу, які повністю внесли пайові внески мають право приватної власності 
на гаражний бокс або овочесховище згідно законодавства України 
(а. с. 49 т. 1).
Рішенням загальних зборів членів ГБК «Північний» від 25 вересня 2010 року затверджено додатковий пайовий внесок на кожний гаражний бокс 
у розмірі 600,00 грн (153-157 т. 1).
Рішення загальних зборів правління ГБК «Північний» від 21 травня 
2016 року ОСОБА_1 за порушення статуту гаражно-будівельного кооперативу, за несплату членських внесків, ігнорування рішень правління виключено із членів кооперативу з поверненням пайового внеску 
в національній валюті України (а. с. 79-81, 96-101 т. 1).
Відповідно до акта перевірки повноти внесення членських внесків 
за користування послугами ГБК «Північний» ОСОБА_1 за період 
2014-2016 роки, за ОСОБА_1 станом на 21 травня 2016 року рахувалася заборгованість у розмірі 1 821,00 грн (а. с. 82 т. 1).
Згідно довідки про заборгованість члена кооперативу ГБК «Північний» ОСОБА_1 з несплати членських внесків за гаражний бокс НОМЕР_3, овочесховище НОМЕР_4 станом на 21 травня 2016 року заборгованість складала 1 821,00 грн (а. с. 81 т. 1).
Відповідно до розділу 5.1.2. статуту членство у кооперативі припиняється: при добровільному виході з кооперативу відповідно до поданої заяви; при виключенні з членів кооперативу за рішенням загальних зборів; при несплаті майнового, вступного внесків та тривалої несплати (6 місяців) членських внесків за рішенням правління з послідуючим затвердженням рішенням загальних зборів; у разі смерті фізичної особи-члена кооперативу; при систематичному порушенні правил внутрішньої господарської діяльності рішенням правління з послідуючим затвердженням загальних зборів 
(а. с. 47 т. 1).
Згідно акта від 10 лютого 2017 року гаражний бокс НОМЕР_3 та овочесховище НОМЕР_4 були зламані комісією та майно, яке знаходилось у них описано, проведено фотозйомку та передано на зберігання ГБК «Північний» 
(а. с. 88-92 т. 1).
2.     Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ГБК «Північний» підлягає частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідає.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується 
за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 
2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням 
у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин 
у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка 
в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, 
є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, 
що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), 
у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3 частини першої статті 20 цього кодексу).
Звертаючись до суду з позовом, позивач вважав рішення загальних зборів ГБК «Північний» щодо виключення його із членів гаражно-будівельного кооперативу таким, що не відповідає вимогам закону. Мотивував вимоги тим, що ГБК «Північний» порушив його права як члена, не виконав вимог статуту ГБК «Північний» та статті 15 Закону України «Про кооперацію» під час підготовки та проведення загальних зборів членів вказаного кооперативу.
Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (частина перша статті 80 ЦК України).
Юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі (частини перша та друга статті 83 ЦК України).
За змістом статей 85 та 86 ЦК України, статей 6 та 19-1 Закону України «Про кооперацію» ГБК «Північний» належить до непідприємницьких товариств.
28 березня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін 
до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» 
від 10 жовтня 2013 року № 642-VII. Згідно з підпунктом 1 пункту 3 цього Закону пункт 4 частини першої статті 12 ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якої господарським судам підвідомчі справи, 
що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою 
та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів (близький за змістом припис передбачає пункт 3 частини першої 
статті 20 ГПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду).
Отже, з 28 березня 2014 року процесуальний закон передбачив юрисдикцію господарського суду щодо розгляду справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах не лише господарського товариства з його учасниками (засновниками, акціонерами, членами), але й інших юридичних осіб з їхніми учасниками (засновниками, акціонерами, членами), якщо такий спір пов`язаний, зокрема, з діяльністю відповідної юридичної особи 
й управлінням нею.
Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі 
пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 року до 15 грудня 2017 року, або пункту 3 частини першої 
статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, слід враховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи.
Згідно із частиною першою статтею 94 ГК України кооперативи 
як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися 
у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.
Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються Законом України «Про кооперацію».
Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування 
(стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).
Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат 
та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку 
і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління 
та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.
Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження 
їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).
Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка 
є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані 
зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, 
а також з управлінням нею, є корпоративними.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 
та від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18. 
Відповідно до статуту ГБК «Північний» останній є обслуговуючим кооперативом, утвореним шляхом об`єднання фізичних осіб на основі їхнього членства та для надання їм послуг.
Отже ураховуючи те, що позивач оскаржив рішення загальних зборів гаражно-будівельного кооперативу, насамперед, через порушення порядку підготовки та проведення загальних зборів членів ГБК «Північний», позовні вимоги пов`язані зі здійсненням позивачем корпоративних прав й оцінкою діяльності органів управління ГБК «Північний» на предмет відповідності вимогам цивільного законодавства.
З огляду на викладене, оскільки спір виник між учасником юридичної особи (членом кооперативу) та цією особою і пов`язаний із діяльністю 
й управлінням нею, такий спір виник із корпоративних відносин і належить до юрисдикції господарського суду згідно з пунктом 3 частини першої 
статті 20 ГПК України.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18 (провадження № 14-443цс19).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частин першої та другої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.
Частиною третьою статті 400 ЦПК України визначено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, не встановив природу правовідносин, які виникли між сторонами, невірно застосував норми процесуального права, судові рішення щодо вирішення зазначених вимог підлягають скасуванню, а провадження 
у справі - закриттю.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові 
від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 (провадження № 14-524цс19), колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач може звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись статтями 255, 402, 409, 414 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу гаражно-будівельного кооперативу «Північний» задовольнити частково.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2018 року 
та постанову Апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до гаражно-будівельного кооперативу «Північний» про визнання рішення загальних зборів гаражно-будівельного кооперативу таким, що не відповідає вимогам закону та його скасування, поновлення у членах кооперативу закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено 
до юрисдикції господарського суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач може звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович