КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9366/2020      
справа № 756/16764/19                                          
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
23 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
 
Розглянувши в порядку ст.. 369 ЦПК України  цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського  районного суду м. Києва, постановленого суддею Яценко Н.О. 13 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що 17.12.2016 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. 05.12.2017 року Шевченківським районним судом м. Києва видано судовий наказ по справі 761/43955/17, яким стягнуто з відповідача ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач з 01.01.19 сплачує дитині 861 грн. на місяць, позивач зазначає, що цих коштів недостатньо для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку дитини. Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дитини, з моменту звільнення з ПРАТ Київстар 07.09.18 року з посади інженер - програміста витрати відповідача в 4 рази більші, ніж отримуваний офіційний дохід за 01.10.18-01.10.19, тому є підстави вважати про інші джерела доходу, змогу заробляти та належно утримувати доньку. Відповідач є - фізично здоровий, працездатний, на утриманні інших дітей окрім спільної дитини не має, має вищу освіту, за фахом інженер-програміст, має власне помешкання, за оренду не платить, непрацездатних батьків на утриманні не має. Відповідач офіційно працює по теперішній час у ТОВ «Іннотехсофт» офіс-менеджером секретарем з окладом 4300 грн., але позивач має підстави вважати, що це не дійсна посада, не дійсний рівень отриманого доходу  або не єдине місце роботи. Вказує, що попереднє місце роботи відповідача ПРАТ «Київстар», звідки він звільнився за власним бажанням з посади інженера-програміста з окладу 29965 грн. (419522грн\14місяців) на місяць з премією 100 000 грн. на півроку. Відповідач з листопада 2018 по лютий 2019 надавав послуги написання сайтів ФОП ОСОБА_4 на мінімальну заробітну плату 4000 грн. в місяць за цивільно-правовим договором багаторазово. В подальшому ОСОБА_4 влаштував відповідача з 29.01.2019 в ТОВ «Іннотехсофт» по документах - «офіс-менеджером» - фіктивно, а реально відповідач працює «програмістом». Вакансії у ТОВ «Іннотехсофт», що у відкритому доступі в мережі інтернет, мають рівень заробітної плати від 17000 грн. до 65 000 грн. за посаду. Відповідач з 01.11.2018 р. по 01.10.2019 р. отримав відомий позивачу сукупний дохід 36627 грн., а витрати з 01.11.2018 р. по 01.10.2019 р. склали 155 709 грн. і перевищили дохід у 4,3 рази. Позивач зазначає, що витрати відповідача зроблені тоді, коли були накладені арешти на майно та кошти в банках з 17.09.18 за несплату аліментів понад 6 місяців. Середньомісячний дохід відповідача дорівнює не менше 14155 грн. Найбільше відповідач витратив 26 224 грн. у липні 2019 року за період 01.11.18-01.10.19, тому вважає, що його середньомісячний дохід коливається близько зазначеної суми 26224 грн. на місяць, та не менше 14 147 грн., що цілком прийнятно для сплати аліментів у розмірі 7000 грн. Позивач вказує, що вік доньки 2 роки 5 місяців, на даний вік припадає максимальний швидкий  темп росту дитини, що потребує купівлі кожного сезону нового одягу, взуття, коштовного лікування та дитячого харчування. Середньомісячні втрати на утримання доньки становлять 7000 грн. складаються з наступного: 1) Харчі 1900 грн.; 2) Одяг взуття текстиль 400 грн.; 3) Здоров`я 250 грн.; 4) Предмети гігієни 200 грн.; 5) Розвиток 250 грн.; 6) Оренда помешкання 4000 грн. (половина вартості у розрахунку частини, що припадає на дитину) повна оренда квартири з комунальними послугами 10000 грн.) 7) Послуги, інше. Позивач зазначає, що проживає разом з дитиною в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_1 , власного помешкання не має на підконтрольній території України, власного бізнесу не має, доходу не має, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, винаймає помешкання довгостроково для себе та дитини. 15.06.2017 сім`ю було поставлено на облік у Оболонському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді м. Києва, як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах, оскільки відповідач не забезпечує утримання дитини, не виховує доньку. З відповідачем проведені консультації співробітниками служби. Але вони не вплинули на відповідача. Підсумовуючи вищевикладене позивач просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7000 грн. щомісячно починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 18 років.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року позов задоволено частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ј частини заробітку (доходу) до 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) за судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2017 року у справі № 761/43842/17.
В задоволені решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, адреса проживання: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн.
Не погодившись із рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права та визнано встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, крім того, висновки суду не відповідають обставинам справи, зокрема зазначає, що відсутні підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів, оскільки відсутні зміни матеріального стану платника та одержувача аліментів, крім того, вказує, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі є неспівмірно більшим за фінансову можливість відповідача сплачувати аліменти, враховуючи рівень його доходу та матеріальне становище. Вважає, що при зміні розміру аліментів з частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму, необхідним і достатнім розміром аліментів, враховуючи його майнове становище, має бути сума в 2000 грн., оскільки його єдиним доходом є заробітна плата з посадовим окладом 4800 грн. на місяць.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За положенням ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, 17 грудня 2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб Шевченківським районним у м. Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в м. Києві, актовий запис №1719. (а.с.28).
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.31).
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 27.05.2017 року (а.с.29), яка проживає разом із матір`ю.
Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2-н/756/630/2017 від 05.12.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.32).
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України   батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частиною першою статті 183 СК України  частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
        У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).
Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи частково  позовні вимоги, прийшов до правильного висновку про те, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення  є правом одержувача аліментів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема змінився вік дитини, відповідно зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для проживання, харчування.
Як вбачається із довідки про заробітну плату відповідача, він отримує щомісячний дохід у розмірі 4300 гривень.
При цьому відповідач в апеляційній скарзі погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн.
Проте, сама по собі згода батька дитини сплачувати певну суму аліментів для суду не має визначального значення.
Позивач при цьому надала переконливі пояснення, що відповідачем щомісячно вчиняються витрати, які значно перевищують його доходи, що свідчить на думку колегії суддів про існування додаткових джерел доходу у відповідача, які дозволяють стягувати аліменти у розмірі 3500 гривень, що визначені судом першої інстанції.
Суд першої інстанції належно перевірив обставини справи, взяв до уваги матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини обґрунтовано визначив розмір аліментів на дитину.  
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про  часткове задоволення позовних вимог.   
 
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови виготовлено 28 липня 2020 року.

 
Суддя - доповідач:     

Судді: