УХВАЛА

07 серпня 2020 року     
Київ
справа № 2а-10457/11/1370
адміністративне провадження № К/9901/19265/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу  Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №2а-10457/11/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-господарський центр "Піраміда" до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення ,
ВСТАНОВИВ:
04.08.2020 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області (далі - скаржник), направлена до суду поштою 31.07.2020.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Аналіз частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній формально зазначено пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, натомість обґрунтування цієї підстави їй не відповідає. Так, скаржник зазначає, що судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 353 КАС України, оскільки судами першої і апеляційної інстанцій встановлено  обставини справи щодо господарських операцій ТОВ ВГЦ "Піраміда" із ЗАТ ВНП "Укрзахіденерго", ЗАТ "Укратоменергобуд", ТОВ "Західно-Українська енергетична компанія", ДП НАЕК "Енергоатом" із порушенням статті 74 КАС України, оскільки такі не стосуються предмету доказування, а фактичні обставини щодо вчинення інших порушень судами не встановлені та не підтверджені доказами.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
Провадження у цій справі було відкрито ще 26.09.2011, судовий розгляд здійснювався неодноразово. Під час судового розгляду, в тому числі у суді касаційної інстанції, досліджувалася реальність господарських операцій позивача з ЗАТ ВНП "Укрзахіденерго", ЗАТ "Укратоменергобуд", ТзОВ "Західноукраїнська енергетична компанія", ДП НАЕК "Енергоатом", яка не визнавалася податковим органом. Тому, посилання скаржника, що це не було предметом доказування у цій справі не відповідає дійсності.
Крім того, скаржник не зазначає обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, не зазначає і які саме наявні у справі докази, але судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. 
При цьому, не дослідження зібраних у справі доказів як підстава для скасування судових рішень встановлена пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України, проте, її прийнятність регламентована виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу, яких у цій справі не наведено.
Фактично, доводи касаційної скарги зводяться до того, що позивачем завищено валові витрати за IV квартал 2010 року на суму 11747204 грн. Натомість, суди попередніх інстанцій досліджували це питання, дійшли висновку про їх безпідставність, оскільки апелянтом (відповідачем) не надано суду жодних доказів чи навіть обґрунтувань про те на підставі чого контролюючий орган дійшов до такого висновку. При цьому, суди зазначили, що відповідачем не наведено жодних обґрунтувань про те, які саме дані бухгалтерського обліку підтверджують безпідставну видачу авансів і яких саме авансів, що мало наслідком завищення позивачем валових витрат у 4 кварталі 2010 року на суму 11747204 грн.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про те, що наведене скаржником обґрунтування не відповідає формально зазначеній ним підставі, та, фактично, суперечить змісту судових рішень у цій справі, розгляд якої здійснювався з 2011 року. 
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження, а так само їх некоректне (помилкове) визначення або визначення безвідносно до предмета спору у цій справі, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
Зазначене у сукупності свідчить про не виконання скаржником вимог частини четвертої статті 328 КАС України, у зв`язку з чим касаційна скарга  Головного управління ДПС у Львівській області підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження  рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №2а-10457/11/1370 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-господарський центр "Піраміда" до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення  повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                  М.М. Гімон