ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1259/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 вересня 2020 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Глущенко Я.Б., Собківа Я.М. за участю секретаря:  Закревської І.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві   про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м Києві щодо перерахунку пенсії за вислугу років з 50% до 45% та зменшення основного розміру пенсії з 90% до 70 % від сум його грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію позивачу з урахуванням вислуги років 50% та у розмірі 90 % від сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.01.2016.
У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015 №900-VIII та Постанову КМУ № 988 від 11.11.2015 , що встановлюють його право, як колишнього працівника міліції, з 01.01.2016 на перерахунок пенсії, так як грошове забезпечення поліцейських є значно більшим від грошового забезпечення колишніх працівників міліції, а також вказує на те, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом. Натомість, відповідач при здійсненні такого перерахунку пенсії за вислугу років призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  зменшив її розмір з 90% грошового забезпечення до 70% та надбавку за вислугу років з 50% до 45%.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення позивачу відсоткового значення розміру пенсії з 90% на 70% сум грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії позивачу відповідно до  статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,  постанови  Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»» на підставі документів, що містяться в пенсійній справі. виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01.01.2016.
У задоволенні решти позову відмовлено.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що при перерахунку пенсії колишнім працівникам міліції має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VІІ від 27.03.2014  зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Також суд першої інстанції зазначив, що під час призначення пенсії позивачу, на підставі наданих документів, встановлено надбавку за стаж служби в органах внутрішніх справ у розмірі 35 % від посадового окладу, а згодом 45% (на думку позивача повинно бути 50%), проте вказані дії позивачем не оскаржувались, а тому звертаючись до суду з позовом про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію з процентної надбавки за вислугу років 50% позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про перерахунок та зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати пенсію за вислугу років в розмірі 50% з 01.01.2016 та ухвалити нове рішення про задоволення даної позовної вимоги.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в постановах КМ України від 11.11.2015 № 988 та 21.02.2018 №103 не зазначено про зменшення стажу при перерахуванні грошового забезпечення.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає апеляційному переглядові справи.  
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови про перерахунок та зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати пенсію за вислугу років в розмірі 50% з 01.01.2016, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 10.10.1991 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та після звільнення з органів внутрішніх справ йому призначена пенсія за вислугу років 35% (34 роки вислуги) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від  09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-ХІІ) у розмірі 90%  грошового забезпечення.
Міністерство внутрішніх справ України листом від 22.03.2017 № 4019/02/22- 2017, який отримано Пенсійним фондом України 28.03.2017, надало необхідну інформацію для проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), яка запитувалася листом Пенсійного фонду України від 14.02.2017 № 4133/02- 23.
28.03.2017 листом № 9493/02- 23 та від 22.06.2017 № 19922/02-23 Пенсійний Фонд України повідомив свої територіальні органи (головні управління ПФУ) про підготовку та надання списків пенсіонерів Міністерства внутрішніх справ України, які мають право на перерахунок пенсій.
У подальшому відповідачем надіслано списки осіб для видачі довідок.
На підставі отриманих списків та відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 № 988,  наказу МВС України від 06.04.2016 № 260, ГУ ПФУ в м. Києві отримало довідку № 21967 від 19.03.2018 про грошове забезпечення позивача, яка відправлена Міністерством Внутрішніх справ супроводом листом від 19.03.2018 № ЛК-1834/125/01/62-2018, згідно якої позивачу визначено розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2016 у розмірі 8820,93 грн, з яких: посадовий оклад - 3600,00 грн, оклад за військовим (спеціальним) званням - 2400,00 грн, надбавка за вислугу років 45% - 2700,00 грн, премія - 120,93 грн, розмір перерахованої пенсії складає з 01.01.2018 70% грошового забезпечення -  6577,65 грн. Процентна надбавка за вислугу років 45% , вислуга років - 34 роки.
На момент призначення пенсії, вона розрахована із загального розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення. Підсумок пенсії з надбавками та виходячи із складових грошового забезпечення, складав 5601,40 грн. Процентна надбавка за вислугу років 35% , вислуга років - 34 роки.
Отже, підвищення складає 919,05 грн.
У квітні 2018 позивач отримав суму підвищення в розмірі 3905, 00 грн, за період з січня по квітень 2018 року.
Сума перерахованої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 становить 22057,25 грн.
Відповідно до листа відповідача, надісланого позивачу за дорученням Кабінету Міністрів України вказана сума підлягає перерахуванню в такому порядку:
З 01.01.2019 - по 31.12.2019 - щомісячно виплачуються 50% місячного розміру грошового забезпечення( 459,53 грн);
З 01.01.2020 - 100% місячного розміру грошового забезпечення (919,05 грн);
Позивач 17.10.2018 та 26.11.2018 звертався до ГУ ПФУ з заявами, в яких просив провести перерахунок пенсії виходячи з 90% сум грошового забезпечення та надбавки за вислугу років 50%.
Листами ГУ ПФУ від 21.11.2018 № 116701/03 та від  17.12.2018 № 135182/03 позивача повідомлено, що перерахунок пенсії проведено з 01.01.2016 та йдеться про фактичні та нормативні підстави перерахунку пенсії, з якими не погодився позивач та звернувся до суду.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, а перераховану пенсії такою, що звужує його права і законні інтереси, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 12 Закону № 2262-XII визначає мінімально допустимий розмір вислуги в календарних роках та місяцях, станом на час звільнення, для осіб які звернулись за призначення пенсії по вислузі років.
Згідно з ст.17 Закону № 2262-XII визначено осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до ст.17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 (надалі - Постанова № 393) затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей.
Відповідно до п. 3 постанови КМУ №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів: особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.
Отже, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема п. «а» ст.12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом. В свою чергу, можливість пільгового обчислення періоду проходження служби для визначених законом осіб в порядку визначеному КМ України встановлена  ст.17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"  та передбачена Постановою КМ України № 393.
Порядок пільгового обрахування набутого особами стажу - вислуги, визначений Постановою №393, підлягає безпосередньому застосуванню виключно при призначенні пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", для пільгового (кратного) обчислення періоду служби в роках, місяцях та днях, з метою встановлення наявності у особи, що звертається за призначенням пенсії мінімально встановленого розміру вислуги років.
Відповідно до п. 5 постанови КМУ №393 вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію  Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" перегляду не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що пенсія позивачу призначена з 1991 року. Копія висновку № 89/21967 від 15.10.1991 про визначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців» від 28.04.1990 свідчить, що у зв`язку із звільненням позивача у запас, вислуга років становить у календарному обчисленні - 23 роки 11 місяців 27 днів, у пільговому обчисленні - 34 роки 06 місяців 19 днів.
Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Згідно з перерахунками пенсій за вислугу років за пенсійною справою позивача № 89/21967 станом на 01.01.2012, станом на 01.01.2015 та станом на 01.12.2015 вислуга років становить 34 роки, процентна надбавка за вислугу років 35% (додаток 29 Постани Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»).
Кабінет Міністрів України постановою від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», яка набрала чинності з 02 грудня 2015 року встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ. Вказаною постановою також була встановлена надбавка за час служби від 22 до 25 років - 45%.  
Оскільки Постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року № 988, якою встановлено розмір грошового забезпечення для поліцейських Національної поліції та підвищено посадовий оклад за посадою, на якій працював позивач, набрала чинності з 02.12.2015, то перерахунок пенсії здійснюється з 01.01.2016 на підставі довідки, яка видається державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком № 45.
Відповідачем на підставі довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ в місті Києві за № 21967 від 19.03.2018, в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, з урахуванням  відсотків за вислугу років, зазначених в додатку 11 до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №988 (надбавка за стаж служби позивача становить 45 %), тобто без зменшення вислуги років з 50% до 45%.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час призначення пенсії позивачу, на підставі наданих документів, встановлено надбавку за стаж служби в органах внутрішніх справ у розмірі 35 % від посадового окладу, а згодом 45%, проте вказані дії позивачем не оскаржувались, тому звертаючись до суду з позовом про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити пенсію з процентної надбавки за вислугу років 50% позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, з урахуванням яких судом вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі     «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ч. 1      ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до    ст. 316 КАС України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1    залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 вересня 2020 року.

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька	
 Судді:	 Я.Б.Глущенко	
 	 Я.М.Собків