ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 р. 	Справа № 520/13976/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Донець Л.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 (головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В.) по справі                     № 520/13976/19
за позовом    ОСОБА_1   
до   Головного управління Державної податкової служби у Харківській області  
про скасування податкового повідомлення - рішення,
ВСТАНОВИВ:
19.12.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом  до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі - відповідач), в якому просить про  скасування податкового повідомлення-рішення  від 10.04.2019 №36876-5606-2030  про визначення суми податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб за податковий період 2019 року у розмірі 5950,86 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі3520/13976/19  позов задоволено.
Скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 10.04.2019                               №36876-5606-2030.
Стягнуто з  відповідача судові витрати.
Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення  Харківського  окружного адміністративного суду від 17.02.2020, з прийняттям нового судового рішення про відмову у  задоволені позову.
В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач посилається на  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;  невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що  апеляційна  скарга  відповідача не  підлягає задоволенню,  з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що    позивач є власником  нежитлового приміщення 1-го поверху №2-1,2-2,2-3 в житловому будинку літ. «А-5», загальною площею 40.3 кв м з балконом площею 6.8 кв м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
01.01.2019 укладений договір оренди між позивачем та ФОП ОСОБА_2 даного нежитлового приміщення.
Згідно даних ІС «Податковий блок» реєстру платників земельного податку позивач знаходиться на обліку  в Центральному управлінні ГУ ДПС у Харківській області (Шевченківському районі), як платник земельного податку за земельну ділянку, під нежитловим приміщенням, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.00403 га, за цільовим призначенням (03,11) нежитловий фонд (окремі будівлі, споруди та їх частини).
Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення   від 10.04.2019 №36876-2030 про визначення податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1  у сумі 5950,86 грн.
Станом на 14.01.2020 звернення від позивача про  розбіжності  у нарахуванні  податкового зобов`язання в порядку п.286.5 ст.286 ПК України не надходило.
Суд першої інстанції,  під час задоволення позову, дійшов до висновку  що     висновок про те,  що   податковим  органом  здійснено розрахунок  земельного податку на підставі самостійно визначеної  площі земельної ділянки, яка знаходиться  в користуванні позивача та нормативну грошову оцінку  якої не проведено. Отже, суд першої інстанції зробив висновок про те, що  відповідачем розрахунок суми земельного податку з фізичних осіб для позивача  здійснено за відсутності відомостей, обов`язкова наявність яких обумовлена нормами Податкового кодексу України.
Колегія суддів погоджується з  такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Підпункт 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України зазначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно п.286.1, п.286.2, 286.3 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.
Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
Пункт 286.5 ст.286 ПК України  передбачено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок, щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок.
Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо:
розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;
права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті;
розміру ставки земельного податку;
нарахованої суми плати за землю.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Пункт 287.5 ст.287 ПК України каже, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 377 ЦК України визначає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Частина 1 ст.120 ЗК України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Пункт 287.8 ст.287 ПК України каже, що власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Згідно з пунктом 274.1 статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше                           0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Відповідно до пункту 286.5 статті 285 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок, щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок.
Платники плати за землю мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельних ділянок для проведення звірки даних щодо:
розміру площ та кількості земельних ділянок, що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;
права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 та 281.5 цієї статті;
розміру ставки земельного податку;
нарахованої суми плати за землю.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган (контролюючі органи) за місцем знаходження кожної із земельних ділянок проводить (проводять) протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає)/надсилають (вручають) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Аналіз вищезазначених положень законодавства дає підстави колегії суддів  для висновку про те, що контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним особам податкових зобов`язань із земельного податку на підставі даних державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад щодо ставок земельного податку.
Аналогічна позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №826/17070/16.
На підставі ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частиною другою статті 20 Закону України «Про оцінку земель» від 11.12.2003               № 1378-IV за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Розробники технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а також звітів про проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок зобов`язані безоплатно передавати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою.
Користування матеріалами Державного фонду документації із землеустрою здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.
У відповідності до частини третьої статті 23 Закону України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 № 1378-IV витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (пункт 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15). 
Згідно з частиною першою статті 193 Земельного кодексу України Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Відповідно до статті 194 Земельного кодексу України призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.
Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI відомості Державного земельного кадастру є офіційними.
У відповідності до частини першої статті 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI відомості Державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених цим Законом, та надаються у формі: витягів з Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території); викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.
Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 38 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI у разі подання заяви органом державної влади, органом місцевого самоврядування в заяві зазначаються підстави надання відповідних відомостей з посиланням на норму закону, що передбачає право відповідного органу запитувати такі відомості, а також реквізити справи, у зв`язку з якою виникла потреба в отриманні відомостей.
За цим, колегія суддів вважає, що для реалізації  відповідачем повноважень щодо нарахування земельного податку фізичним особам законодавством встановлено порядок та способи отримання необхідних відомостей для здійснення відповідних розрахунків, зокрема щодо площі земельної ділянки, нормативно-грошової оцінки, коефіцієнтів.
За обставинами справи, відповідач здійснив нарахування позивачу  земельного податку за 2019 рік   у розмірі 5950,86 грн  посилаючись на наявність у неї права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху №2-1,2-2,2-3 в житловому будинку літ. «А-5», загальною площею 40.3 кв м з балконом площею 6.8 кв м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому,  до матеріалів справи ні в суді першої інстанції, ні на  відповідний запит суду апеляційної інстанції від 01.07.2020  відповідачем не надані  документальні матеріали, що стали підставою для здійснення нарахування земельного податку саме у такому розмірі, та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
В своїх додаткових поясненнях  наданих до суду апеляційної інстанції від 25.08.2020  та апеляційній скарзі  відповідач  не наводить спростувань   такої правової позиції, висловленої позивачем та висновку суду першої інстанції про її обґрунтованість.
За цим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та скасування рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції встановив правильно обставини справи, з додержанням  норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – задоволенню.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 по справі                      № 520/13976/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.О. Донець 	
Судді	   	О.М. Мінаєва    Я.М. Макаренко