КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
справа № 759/15406/19                         Головуючий у 1-й інстанції суддя: Скрипник О.Г.
 
23 червня 2020 року                                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
судді-доповідача - Саліхова В.В.
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В., 
секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у            м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, визначення способу участі у спілкуванні та вихованні з дитиною,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_1 та просив зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити можливість перебування сина, ОСОБА_5 у батька, ОСОБА_6 ; надати можливість ОСОБА_7 - ОСОБА_5 , із навчальних закладів особисто; встановити необмежене спілкування ОСОБА_6 з сином ОСОБА_4 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.
РішеннямСвятошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року позов задоволено частково. Визначено спосіб участі батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні неповнолітнього сина, наступним чином:
До досягнення дитиною 7 років:
- першої, третьої суботи кожного місяця: з 10-00 год до 13-00 год в присутності матері;
- другої, четвертої суботи кожного місяця: з 16-00 год до 19-00 год в присутності матері;
Віком дитини з 7 років до 14 років:
- перша субота місяця: з 10-00 год до 18-00 год в присутності матері;
- остання неділя місяця : з 10-00 год до 18-00 год в присутності матері;
Віком дитини з 14 років до 18 років:
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5845/2020	
- перша субота місяця: з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері;
- остання неділя місяця : з 10-00 год до 18-00 год без присутності матері з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів, не порушуючи при цьому режиму дня дитини.
Судові витрати покладено на позивача, ОСОБА_3 . Решту позовних вимог - залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та змінити рішення в частині визначення способу участі батька у виховання неповнолітнього сина наступним чином: до досягнення дитини 7 років - перша субота місяця: з 10-00 до 13-00 в присутності матері, четверта субота кожного місяця: з 16-00 до 19-00 в присутності матері. В іншій частині рішення залишити без змін.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що є достатнім спілкування батька з дитиною два рази в місяць віком до 7 років, беручи до уваги інтереси дитини, поведінку та спосіб життя позивача, який постійно проживає за кордоном, не сплачує належним чином добровільно аліменти, відсутності інформації про час приїзду та можливих зустрічей з сином.
Звертає увагу, що таких зустрічей позивачу з дитиною достатньо з урахуванням віку, стану її здоров`я та поведінки.
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_3 - ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Зазначила, що позивач не бачив рідного сина з кінця 2018 року, його права досі порушуються. Питання кількості зустрічей є вкрай необхідним для позивача, так як він є батьком і робить все можливе для зустрічей зі своєю дитиною.
У судовому засіданні представник  ОСОБА_3 - ОСОБА_8 заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи.
Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації просила розглядати справу без присутності їхнього представника.
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників цивільного процесу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, при цьому позивачем визначено спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивача, як батька, на вільне спілкування з малолітньою дитиною та прийняття участі у її вихованні, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітньою дитиною в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з дитиною.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 серпня 2017 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 Святошинським районним у м. Києві Відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис 968, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 29 серпня 2017 року, видане Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.
11.12.2017 у сторін народився син ОСОБА_9 який зареєстрований громадянином України, що підтверджується Довідкою про реєстрацію особи громадянином України, виданої Посольством України в Республіка Польща № 6137/КВ/19-11/Н від 05 січня 2018 року та Скороченим витягом з актового запису про народження.
ОСОБА_9 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 15.02.2018.
Встановлено, що між батьками виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька з дитиною, у зв`язку з чим батько звертався до служби в справах дітей.
Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації 21.10.2019 за № 40-2857 складено висновок, яким з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини рекомендовано визначити способи участі громадянина ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1 та 3 субота з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. в присутності матері; 2 та 3 субота з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в присутності матері.
ОСОБА_3 зазначив, що відповідач усіма способами перешкоджає вихованню дитини, малолітнього ОСОБА_9 та зустрічей з батьком, що є протиправним по відношенню до позивача, що порушує його батьківські права.
Вказує, що бажає мати можливість вільно спілкуватися з малолітнім сином, вирішувати усі питання пов`язані з його розвитком як фізичним так і духовним, підвищувати його свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати його усім необхідним та виховувати свого сина у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька та матері. Ніхто, окрім рідного батька не зможе усьому цьому навчити малолітнього ОСОБА_9 , забезпечити це все, а також замінити дитині спілкування з батьком та самого батька.
Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
За ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, ч. 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Стаття 151 СК України, стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов`язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України).
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. ст. 141,157 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними  засобами.
За ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно з ст. 19 ч. 6 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Встановлено, що дитина сторін -  ОСОБА_9 проживає разом з мамою.
Між батьками виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька з дитиною, у зв`язку з чим батько звертався до служби в справах дітей.
Службою у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації 21.10.2019 за № 40-2857 складено висновок, яким з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини рекомендовано визначити способи участі громадянина ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1 та 3 субота з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. в присутності матері; 2 та 3 субота з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в присутності матері.
При розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що свідчить його особисте звернення до служби у справах дітей за встановленням вказаного порядку і до суду за захистом цього права. 
Враховуючи вищевикладене та право батька, дитина якого проживає окремо, на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, обов`язку брати участь у її вихованні та право на спілкування з нею, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо визначеного способу участі батька, з урахуванням висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації правильними.
Доводи апеляційної скарги про те, що є достатнім спілкування батька з дитиною два рази в місяць віком до 7 років з урахуванням віку, стану її здоров`я та поведінки не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Визначений судом першої інстанції спосіб участі батька ОСОБА_3 , у вихованні неповнолітнього сина до досягнення 7 років чотири рази на місяць, не свідчить про те, що це є забагато часу для дитини відповідного віку, враховуючи рекомендацію комісії з питань захисту прав дитини.
Посилання в апеляційній скарзі на неможливість позивача приїжджати до дитини, оскільки він проживає за кордонам, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Зазначене стосується бажання та можливості самого позивача бачитися з сином у визначений відповідний спосіб та ніяким чином не може порушувати права відповідача.
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Вимоги апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.
 
Повний текст постанови складено 24.06.2020.
 
Головуючий:                                                  В.В. Саліхов

Судді:                                                              І.М. Вербова

                                                                         О.В. Шахова