ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року	Львів	Справа № 140/6644/20 пров. № А/857/8007/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Глушка І.В., Кузьмича С.М., 
при секретарі судового засідання:                Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Ковальчука В. Д.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

                                                 ВСТАНОВИЛА:

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом від 18.04.2020 року, щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію, зобов`язання розглянути запит від 18.04.2020 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Луцька вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування, визнання вчинення порушення відповідачем щодо позивача частини 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Позивач позовні вимоги мотивувала тим, що 18.04.2020 року вона звернулася до відповідача з запитом про отримання публічної інформації на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме, надання інформації про наявність на території м.Луцька вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування, однак відповіді у встановлений законодавством строк на поданий запит не отримала, чим порушено її право на доступ до публічної інформації. Просила позов задоволити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід частково задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.04.2020 року звернулась до Виконавчого комітету Луцької міської ради із запитом на отримання публічної інформації про наявність на території м. Луцька вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування.
Вказаний запит надійшов на адресу відповідача 22.04.2020 року.
24.04.2020 року Виконавчим комітетом Луцької міської ради підготовлено відповідь на запит, однак така відповідь не була отримана позивачем.
Вважаючи, що відповідач у встановленому законом порядку та строк не надав відповіді на вказаний запит, тобто допустив протиправну бездіяльність, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Зазначена норма кореспондується із статтею 34 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Згідно з статтею 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 цього Закону).
Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень (пункт 1 частини першої статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Згідно з частинами першою, другою статті 19 даного Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
В силу частини четвертої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Згідно з частиною першою, четвертою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що розпорядники інформації в межах встановленого Законом строку зобов`язані надавати та оприлюднювати публічну інформацію, зокрема, за запитами на інформацію, незалежно від того, чи стосується ця інформація запитувача інформації особисто.
Як підтверджується матеріалами справи, 18.04.2020 року ОСОБА_1  звернулась до Виконавчого комітету Луцької міської ради із запитом на отримання публічної інформації, в якому просила надати інформацію про наявність на території м. Луцька вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд з місцями (орієнтирами) розташування.
Так, 24.04.2020 року Виконавчим комітетом Луцької міської ради підготовлено відповідь на запит.
В свою чергу, ОСОБА_1 стверджує, що вона не отримувала зазначеного листа.
На підтвердження факту надіслання позивачу листа-відповіді від 24.04.2020 року № 1-8/201/2020, відповідач надав копію Реєстру відправленої кореспонденції за квітень 2020 року, згідно з яким вказаний лист був надісланий позивачу цього ж дня простою кореспонденцією.
Суд першої інстанції оцінив копію Реєстру відправленої кореспонденції як належний доказ направлення відповідачем відповіді на інформаційний запит позивача.  
Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про доступ до публічної інформації» не визначено яким видом поштового відправлення розпорядник інформації повинен надіслати відповідь у разі її надіслання засобами поштового зв`язку (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на інформаційний запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин.

Колегія суддів вважає, що реєстрація листа в реєстрі відправленої кореспонденції установи не є доказом направлення такого листа і, тим більше, його доставлення адресату.

А будь-яких доказів саме надіслання та/чи вручення цього листа (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідач суду не надав, відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит на інформацію.

Вищенаведене дає підстави для висновку про протиправність бездіяльності Виконавчого комітету Луцької міської ради щодо ненадання позивачу запитуваної інформації у відповідь на запит про отримання публічної інформації від 18 квітня 2020 року у передбачений Законом України "Про доступ до публічної інформації" строк та необхідність зобов`язання відповідача надати відповідь на вказаний запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Щодо позовної вимоги про визнання вчинення відповідачем порушення щодо позивача частини 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки, відповідь на поданий позивачем запит була підготовлена відповідачем, при цьому втручання відповідача чи обмеження позивача у одержанні відповідної інформації матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.  

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,  колегія суддів,-                                                  

                                            ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 року у справі № 140/6644/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Луцької міської ради щодо ненадання ОСОБА_1 запитуваної інформації у відповідь на запит про отримання публічної інформації від 18 квітня 2020 року у передбачений Законом України "Про доступ до публічної інформації" строк.
Зобов`язати Виконавчий комітет Луцької міської ради надати ОСОБА_1 відповідь на запит про отримання публічної інформації від 18 квітня 2020 року відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Повне судове рішення складено 29.07.2020р.

  

помічник заступника голови суду