Ухвала
Іменем України
 
11 вересня 2020 року
м. Київ       
справа № 233/1810/18
провадження № 51-4287 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Донецького апеляційного суду від 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2020 року ОСОБА_4 визнано невинуватою та виправдано за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України за недоведеністю в її діях складу кримінального правопорушення.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувалась в тому, що вона будучи студенткою другого курсу заочної форми навчання (зі скороченим терміном навчання - 2 роки) по спеціальності - «Облік і аудит» економічного факультету Донецького національного університету імені Василя Стуса, 05 травня 2017 року, перебуваючи в службовому кабінеті директора Костянтинівської філії Донецького національного університету ім. Василя Стуса особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, розташованому на другому поверсі будівлі Костянтинівської філії ДонНУ за адресою: м. Костянтинівка, 
пр. Ломоносова, 157, відповідно до раніше досягнутої домовленості, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передала останній паперовий конверт, в якому знаходилась неправомірна вигода в сумі 200 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05 травня 2017 року становило 5297 гривень 15 копійок, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме завідувача кафедри обліку аналізу та аудиту ДонНУ ім. Василя Стуса - другої особи, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, у здійсненні останнім впливу на прийняття членами державної екзаменаційної комісії позитивного рішення щодо успішного складання 
ОСОБА_4 двох комплексних державних екзаменів з дисциплін: «Аналіз господарської діяльності. Аудит» та «Фінансовий облік. Управлінський облік».
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 червня 2020 рокуапеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 лютого 2020 року щодо ОСОБА_4 -без змін.
В касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування вказує, що у судовому засіданні 19 травня 2020 року захисником обвинуваченої ОСОБА_4 – адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, яке підтримала обвинувачена. Прокурор не заперечував проти закриття провадження за даною підставою. Однак, апеляційний суд без виходу до нарадчої кімнати та винесення окремої ухвали, з обґрунтуванням мотивів відмови, у задоволенні клопотання захисника відмовив, і продовжив судовий розгляд апеляційної скарги прокурора в загальному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.
За приписами ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За частиною 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 49 КК України передбачено звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. 
За приписами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За змістом ст. 371 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. Ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати, заносяться секретарем судового засідання в журнал судового засідання.
З аналізу наведених норм, можна дійти висновку, що судове рішення у формі ухвали постановляється у нарадчій кімнаті лише у випадках передбачених КПК України.
Таким чином, за відсутності прямої вказівки у кримінальному процесуальному законі про необхідність постановлення ухвали в нарадчій кімнаті, в тому числі ухвали про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності, ухвалу може бути постановлено без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до журналу судового засідання.
Як слідує з касаційної скарги прокурора, у судовому засіданні 19 травня 2020 року під час апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора на виправдувальний вирок суду першої інстанції, захисником заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Колегією суддів дане клопотання негайно розглянуто та у його задоволенні відмовлено ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати.
Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та продовжив апеляційний розгляд, оскільки положення ст. 417 КПК України можуть бути застосовані лише під час розгляду апеляційної скарги на обвинувальний вирок.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги прокурора. 
Доводів щодо незаконності чи необґрунтованості ухвали апеляційного суду від 
04 червня 2020 року, які би ставили під сумнів її законність, вмотивованість висновків цього суду, прокурор у касаційній скарзі не навів. 
Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Донецького апеляційного суду від 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 . 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                   ОСОБА_3