Номер провадження: 22-ц/813/1989/20 
Номер справи місцевого суду: 521/19178/18
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/19171/18

Номер провадження: 22-ц/813/1989/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Бикової К.А.,

учасники справи: 
- позивач –  ОСОБА_1 , 
- відповідачі – 1)  ОСОБА_2 , 2) Комунальне підприємство «Департамент державної реєстрації» Одеської області,
- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – 1) ОСОБА_3 , 2) ОСОБА_4 , 3) ОСОБА_5 , 4) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності, за апеляційною скаргою адвоката Воронюка Максима Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Коблової О.Д. 04 вересня 2019 року о 13 годині 55 хвилині, повний текст рішення складений 16 вересня 2019 року,

встановив:

У листопаді 2018 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом (справа № 521/19178/18), в якому просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ ч. житлового будинку, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 116,8 кв. м., житловою площею - 75,4 кв. м., який в цілому складається з: - житловий будинок літ «А», загальна площа - 80,8 кв. м., житлова площа - 50,8 кв. м.; - житловий будинок літ. «Б», загальна площа - 36 кв. м., житлова площа - 24 кв. м.; - сарай – літ. «Г»,»З»; - вбиральня літ. «И»; - навіс літ. «К»; - огорожа 1-4; - колодязь – І; - мостіння – ІІ, ІІІ.
Вищевказаний позов  ОСОБА_1  про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітомобґрунтовано тим, що відповідно до рішення Одеської Міської Ради депутатів трудящих від 05.10.1951 року за №1149 «Про відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» забудовнику ОСОБА_8 було відведено земельну ділянку піж житлове будівництво, площею - 574 кв. м.. Актом визначення меж №184 від 30.10.1951 року земельну ділянку у розмірі - 574 кв. м., розташовану у районі Бл. Мельниць, винесено на місцевість та передано в користування ОСОБА_8 .. 18 грудня 1951 року між Житловим Управлінням Виконавчого Комітету Одеської Міської Ради депутатів трудящих та ОСОБА_8 укладено Договір на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою, площею - 574 кв. м., розташованою за адресою - Бл. Мельниці, запланований масив Іллічівського району м. Одеси, який посвідчено старшим нотаріусом Одеської першої державної нотаріальної контори Поломаренко Г.П., реєстровий №60464. 27 грудня 1951 року ОСОБА_8 отримав дозвіл №461 на проведення будівельних робіт. 
На протязі двох років ОСОБА_8 збудував житловий будинок – літ. «Б», загальна площа - 36 кв. м., житлова площа - 24 кв. м.; - сарай літ. «Г», «З»; - вбиральню літ. «И»; - навіс літ. «К»; - огорожа 1-4; - колодязь – І; мостіння – ІІ, ІІІ. В спірному домоволодіння проживали та були зареєстровані - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 .. 
В період з 1952 по 1954 рік ОСОБА_8 збудував житловий будинок літ. «А», загальна площа - 80,8 кв. м., житлова площа - 50,8 кв. м.. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 із своєю сім`єю - ОСОБА_10 , ОСОБА_1 проживали у житловому будинку під літ. «А», а ОСОБА_2 зі своєю сім`єю - ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 проживав у житловому будинку під літ. «Б». 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, про що 24 вересня 2001 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 8274.
11.11.2014 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 56754153, номер у нотаріуса: 662/2014. 
Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_8 , спадкоємцями є син – ОСОБА_7 , який звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 11.11.2014 року за вх. №1734; син – ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27.11.2014 року за вх. №1862; дружина – ОСОБА_9 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем та фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку із смертю.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 , про що 06 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №5952. 11.11.2014 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 56754252, номер у нотаріуса: 663/2014. 
Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_9 , спадкоємцями є - син ОСОБА_7 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 11.11.2014 року за вх. №1735; - син ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27.11.2014 року за вх. №1863;
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , про що 16 листопада 2017 року Одеськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №11673. 27.12.2017 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 61806729, номер у нотаріуса: 995/2017. 
Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_7 , спадкоємцями є - дочка ОСОБА_1 , яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27.12.2017 року за вх. №2445; - дружина ОСОБА_3 , яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від обов`язкової частки у спадщині 27.12.2017 року за вх. №2446.
12 березня 2015 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Малиновською О.К. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1-237 заповіт, яким ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати та на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1 ..
До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_7 входить: - Ѕ частина житлового будинку під АДРЕСА_1 , загальною площею - 116,8 кв. м., житловою площею - 75,4 кв. м., що в цілому складається з: - житловий будинок літ «А», загальна площа - 80,8 кв. м., житлова площа - 50,8 кв. м.; - житловий будинок літ. «Б», загальна площа - 36 кв. м., житлова площа - 24 кв. м.; - сарай літ. «Г»,»З»; - вбиральня літ. «И»; - навіс літ. «К»; - огорожа 1-4; - колодязь – І; - мостіння – ІІ, ІІІ.
16.05.2018 року Постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Ворсуляк А.М. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у зв`язку із неподанням до нотаріальної контори оригіналів документів, які підтверджують право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 .
У зв`язку із тим, що право позивачки на отримання та оформлення спадщини порушується через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірне майно, позивачка змушена звернутися до суду із зазначеним позовом (Т. 1, а. с. 3 - 9).
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищенаведеним позовом про визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності (справа № 521/10733/19), в якому остання просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07.05.2018 року, ухвалене державним реєстратором Комунального підприємства «Депрартамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д.Г.; 2) визнати незаконним та скасувати запис про право власності за ОСОБА_2 : 26032975; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1546983251101 на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 116,8 кв. м., житловою площею - 75,4 кв. м., що в цілому складається з: - житловий будинок літ «А», загальна площа - 80,8 кв. м., житлова площа - 50,8 кв. м.; - житловий будинок літ. «Б», загальна площа - 36 кв. м., житлова площа - 24 кв. м.; - сарай літ. «Г», «З»; - вбиральня літ. «И»; - навіс літ. «К»; - огорожа 1-4; - колодязь – І; - мостіння – ІІ, ІІІ.
Вищенаведений позов про визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у вигляді Ѕ ч. житлового будинку що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 . В процесі розгляду справи їй стало відомо, що на спірний будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно незаконно зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 116,8 кв. м., житловою площею - 75,4 кв. м., що в цілому складається з: - житловий будинок літ «А», загальна площа - 80,8 кв. м., житлова площа - 50,8 кв. м.; - житловий будинок літ. «Б», загальна площа - 36 кв. м., житлова площа - 24 кв. м.; - сарай – літ. «Г», «З»; - вбиральня літ. «И»; - навіс літ. «К»; - огорожа 1-4; - колодязь – І; - мостіння – ІІ, ІІІ. Номер запису про право власності: 26032975. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1546983251101. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07.05.2018 року, ухвалене державним реєстратором Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д.Г.. 
Позивачка вважає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07.05.2018 року, ухвалене державним реєстратором Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д.Г., протиправним, а запис про право власності 26032975 - незаконним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що ОСОБА_2 ніколи не отримував земельну ділянку за адресою - АДРЕСА_1 , ані у власність, ані у користування, ані під будівництво житлового будинку. Спірний житловий будинок він не будував. Документи на ім`я ОСОБА_2 , які необхідні для реєстрації права власності на спірний будинок, у нього відсутні. 
Позивачка вважає, що державний реєстратор Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваков Д.Г. повинен був відмовити ОСОБА_2 в державній реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти відповідне рішення. 
У зв`язку із тим, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07.05.2018 року є протиправним і підлягає скасуванню, запис про право власності на спірний житловий будинок підлягає скасуванню, позивачка змушена звернутися до суду із вищезазначеним позовом про визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності (Т. 2, а. с. 14 – 22, 35 – 43).
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 липня 2019 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 521/19178/18 за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом з цивільною справою № 521/10733/19 за позовною заявою ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області про визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності(Т. 2, а. с. 28 – 29).
У судовому засіданні суду першої інстанції адвокат Горбачова Н.В., діюча від імені ОСОБА_1 , підтримала доводи та вимоги об`єднаного позову.
Адвокат Воронюк М.О., діючий від імені ОСОБА_2 ,у судовому засіданні суду першої інстанції заперечував проти позову. Просив у задоволенні вимог вищевказаних об`єднаних позовів відмовити (Т. 2, а. с. 168 - 170). 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, визнання протиправними та скасування рішення, визнання незаконним та скасування запису про право власності задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Ѕ ч. житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 116,8 кв. м., житловою - площею 75,4 кв. м., що в цілому складається з: - житловий будинок літ «А», загальна площа - 80,8 кв. м., житлова площа - 50,8 кв. м.; - житловий будинок літ. «Б», загальна площа - 36 кв. м., житлова площа - 24 кв. м.; - сарай літ. «Г», «З»; - вбиральня літ. «И»; - навіс літ. «К»; - огорожа 1-4; - колодязь – І; - мостіння – ІІ, ІІІ.        
Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07.05.2018 року, ухвалене державним реєстратором КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д.Г.. 
Визнано незаконним та скасовано запис про право власності: 26032975; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1546983251101 на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 116,8 кв. м., житловою площею - 75,4 кв. м., що в цілому складається з: - житловий будинок літ «А», загальна площа - 80,8 кв. м., житлова площа - 50,8 кв. м.; - житловий будинок літ. «Б», загальна площа - 36 кв. м., житлова площа - 24 кв. м.; - сарай літ. «Г», «З»; - вбиральня літ. «И»; - навіс літ. «К»; - огорожа 1-4; - колодязь – І; - мостіння – ІІ, ІІІ, за ОСОБА_2 ..
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 не надав доказів отримання земельної ділянки за адресою - АДРЕСА_1 , у власність, користування, або під будівництво житлового будинку. 
Отже, документи на ім`я ОСОБА_2 , які необхідні для реєстрації права власності на спірний будинок, державному реєстратору надані не були. 
За таких обставин, державний реєстратор КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваков Д.Г. повинен був прийняти рішення про відмову ОСОБА_2 в державній реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .
Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07.05.2018 року, на підставі якого зареєстровано за ОСОБА_2 право власності (номер запису про право власності: 26032975; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1546983251101) на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , ухвалене державним реєстратором КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д.Г. в порушення вимог ст. ст. 10, 12, 18, 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відтак, підлягає скасуванню. 
За таких обставин, запис про право власності на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 116,8 кв. м., житловою площею - 75,4 кв. м., що в цілому складається з: - житловий будинок літ «А», загальна площа - 80,8 кв. м., житлова площа - 50,8 кв. м.; - житловий будинок – літ. «Б», загальна площа - 36 кв. м., житлова площа - 24 кв. м.; сарай літ. «Г», «З»; - вбиральня літ. «И»; - навіс літ. «К»; - огорожа 1-4; - колодязь – І; - мостіння – ІІ, ІІІ, на ім`я ОСОБА_2 підлягає скасуванню. 
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес шляхом: припинення дії, яка порушує право; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 (далі - Лист №24-753/0/4-13), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. 
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Право позивача на отримання та оформлення спадщини підлягає захисту у судовому порядку, скільки через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірне майно, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право власності.
Відтак, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вищенаведених позовних вимог у повному обсязі (Т. 2, а. с. 175 - 185).
В апеляційній скарзі адвокат Воронюк М.О., діючий від імені ОСОБА_2 , просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2019 року. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення були порушені норми процесуального права, неправильно застосовані норми матеріального права.
Апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції не було з`ясовано всіх фактичних обставин справи, проігноровані доводи зазначені стороною відповідача. Вказує на низку порушень приписів процесуального законодавства, які, як на думку апелянта, мали місце під час розгляду даної справи судом першої інстанції. Посилається на недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовує вищенаведені позовні вимоги, а саме відсутність доказів того, що спірний житловий будинок було збудовано ОСОБА_8 , того, що останній був власником вказаного будинку. Отже, апелянт стверджує, що позивачка не має спадкових прав щодо спірного будинку. Крім того, адвокат Воронюк М.О., діючий від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі зазначає про законність набуття права власності на спірний житловий будинок ОСОБА_2 ..
Адвокат Горбачова Н.В., діюча від імені ОСОБА_1 , у письмових поясненнях, які фактично є відзивом на апеляційну скаргу, заперечує проти апеляційної скарги. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.
Вищевказані письмові пояснення, які фактично є відзивом на апеляційну скаргу, обґрунтовано низкою доказів, які, як на думку представника позивачки, є належними, достатніми доказами щодо обставин, на які посилається позивачка в обґрунтування її вимог.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.
04.06.2020 року до апеляційного суду від адвоката Горбачової Н.В., діючої від імені ОСОБА_1 , надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Крім того, 04.06.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява адвоката Воронюк М.О., діючого від імені ОСОБА_2 , про відкладення, призначеного на 04.06.2020 року, розгляду справи.
Інші учасники справи жодних заяв та клопотань не надали.
Апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.
Частинами першою - третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами – суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. 
14.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 9901/43/19, зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного документу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним. 
Матеріалами справи, зокрема відомостями вищевказаної заяви про відкладення розгляду справи, не підтверджується наявність електронного цифрового підпису у вказаній заяві про відкладення розгляду справи. Крім того відміткою на цій заяві про відкладення розгляду справи підтверджується відсутність електронного цифрового підпису зазначеного електронного документу.
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, які фактично є відзивом на апеляційну скаргу,дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. 
Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 5, 11, 15, 16, 1233, 1235, 1236 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 58 Конституції України) та процесуального (ст. ст. 4, 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.
На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Рішення Одеської Міської Ради депутатів трудящих від 05.10.1951 року за №1149 «Про відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» забудовнику ОСОБА_8 відведено земельну ділянку піж житлове будівництво площею 574 кв. м.. Актом зазначення меж №184 від 30.10.1951 року земельну ділянку у розмірі 574 кв. м., розташовану у районі Бл. Мельниць винесено на місцевість та передано в користування ОСОБА_8 .. 18 грудня 1951 року між Житловим Управлінням Виконавчого Комітету Одеської Міської Ради депутатів трудящих та ОСОБА_8 укладено Договір на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою площею 574 кв. м., розташованою: Бл. Мельниці, запланований масив Іллічівського району міста Одеси, який посвідчено старшим нотаріусом Одеської першої державної нотаріальної контори Поломаренко Г.П., реєстровий №60464. 27 грудня 1951 року ОСОБА_8 отримав дозвіл №461 на проведення будівельних робіт. 
Зазначені у попередньому абзаці факти підтверджуються наступним:
- копією рішення Одеської Міської Ради депутатів трудящих від 05.10.1951 року за №1149 «Про відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» забудовнику ОСОБА_8 земельної ділянки піж житлове будівництво площею 574 кв. м.;
- копією Акту зазначення меж №184 від 30.10.1951 року, яким земельну ділянку у розмірі 574 кв. м., розташовану у районі Бл. Мельниць винесено на місцевість та передано в користування ОСОБА_8 ;
- копією Договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою площею 574 кв. м., розташованою: Бл. Мельниці, запланований масив Іллічівського району міста Одеси 18 грудня 1951 року, укладеного між Житловим Управлінням Виконавчого Комітету Одеської Міської Ради депутатів трудящих та ОСОБА_8 укладено, який посвідчено старшим нотаріусом Одеської першої державної нотаріальної контори Поломаренко Г.П., реєстровий №60464; 
- копією дозволу №461 на проведення будівельних робіт від 27 грудня 1951 року на ім`я ОСОБА_8 .. 
ОСОБА_8 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_9 збудував житловий будинок – літ. «Б», загальна площа 36 кв. м., житлова площа 24 кв. м. та житловий будинок – літ. «А», загальна площа 80,8 кв. м., житлова площа 50,8 кв. м.; сарай – літ. «Г», «З»; вбиральню – літ. «И», навіс – літ. «К», огорожа 1-4; колодязь – І; мостіння – ІІ, ІІІ.
В спірному домоволодіння проживали: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 зі своєю сім`єю: ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зі своєю сім`єю: ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..
Зазначене підтверджується поясненнями свідків та заявами відповідача ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах спадкових справ: номер у спадковому реєстрі: 56754153, номер у нотаріуса: 662/2014 та номер у спадковому реєстрі: 56754252, номер у нотаріуса: 663/2014, в яких він зазначив про те, що спірний будинок є спадковим майном після смерті батьків.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , про що 24 вересня 2001 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 8274. 11.11.2014 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 56754153, номер у нотаріуса: 662/2014. 
Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_8 , спадкоємцями є син – ОСОБА_7 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 11.11.2014 року за вх. №1734; син – ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27.11.2014 року за вх. №1862; дружина – ОСОБА_9 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем та фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку із смертю.
Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 ; копією матеріалів спадкової справи номер у спадковому реєстрі: 56754153, номер у нотаріуса: 662/2014.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 , про що 06 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №5952. 11.11.2014 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 56754252, номер у нотаріуса: 663/2014. 
Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_9 , спадкоємцями є син – ОСОБА_7 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 11.11.2014 року за вх. №1735; син – ОСОБА_2 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 27.11.2014 року за вх. №1863.
Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 ; дослідженою судом першої інстанції копією матеріалів спадкової справи номер у спадковому реєстрі: 56754252, номер у нотаріуса: 663/2014.
12 березня 2015 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Малиновською О.К. посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1-237 заповіт, яким ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати та на що він за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1 ..
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , про що 16 листопада 2017 року Одеськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №11673. 27.12.2017 року Сьомою одеською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі: 61806729, номер у нотаріуса: 995/2017. 
Згідно спадкової справи до майна ОСОБА_7 , спадкоємцями є: дочка – ОСОБА_1 , яка звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 27.12.2017 року за вх. №2445; дружина – ОСОБА_3 , яка звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від обов`язкової частки у на спадщині 27.12.2017 року за вх. №2446.
Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 ; копією матеріалів спадкової справи номер у спадковому реєстрі: 61806729, номер у нотаріуса: 995/2017.
До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_7 входить: Ѕ частина житлового будинку під АДРЕСА_1 , загальною площею 116,8 кв. м., житловою площею 75,4 кв. м., що в цілому складається з: житловий будинок літ «А», загальна площа 80,8 кв. м., житлова площа 50,8 кв. м., житловий будинок – літ. «Б», загальна площа 36 кв. м., житлова площа 24.: кв. м.; сарай – літ. «Г», «З»; вбиральню – літ. «И», навіс – літ. «К», огорожа 1-4; колодязь – І; мостіння – ІІ, ІІІ.
07.05.2018 року Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я відповідача ОСОБА_2 зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,8 кв. м., житловою площею 75,4 кв. м., що в цілому складається з: житловий будинок літ «А», загальна площа 80,8 кв. м., житлова площа 50,8 кв. м., житловий будинок – літ. «Б», загальна площа 36 кв. м., житлова площа 24.: кв. м.; сарай – літ. «Г», «З»; вбиральню – літ. «И», навіс – літ. «К», огорожа 1-4; колодязь – І; мостіння – ІІ, ІІІ. Номер запису про право власності: 26032975. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1546983251101.
16.05.2018 року постановою державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Ворсуляка А.М. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у зв`язку із неподанням до нотаріальної контори оригіналів документів, які підтверджують право власності на вищенаведений житловий будинок під АДРЕСА_1 .
Між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (пункт 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна встановлені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.
Відповідно до пункту 66 наведеного Порядку для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.
Отже, спадкоємці наділені правом вчинити певні юридичні дії, які б вчинив сам спадкодавець, якби був живим. На підставі заяви спадкоємців здійснюється внесення записів про права спадкодавця, якщо останні вже виникли та це підтверджено відповідними правовстановлюючими документами.
Згідно частини 1 статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
За правилами частини 1 статті 1235, частин 1, 2 статті 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не має спадкових прав щодо спірного будинку з огляду на неналежність цього будинку спадкодавцю за його життя є безпідставними та такими, які спростовуються вищевказаними встановленими судом фактами та вищевикладеними приписами законодавства.
Вказані у попередньому абзаці доводи апеляційної скарги спростовуються зокрема тим, що відповідно до Рішення Одеської Міської Ради депутатів трудящих від 05.10.1951 року за №1149 «Про відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» забудовнику ОСОБА_8 відведено земельну ділянку піж житлове будівництво площею 574 кв. м.. Актом зазначення меж №184 від 30.10.1951 року земельну ділянку у розмірі 574 кв. м., розташовану у районі Бл. Мельниць винесено на місцевість та передано в користування ОСОБА_8 .. 18 грудня 1951 року між Житловим Управлінням Виконавчого Комітету Одеської Міської Ради депутатів трудящих та ОСОБА_8 укладено Договір на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою площею 574 кв. м., розташованою: Бл. Мельниці, запланований масив Іллічівського району міста Одеси, який посвідчено старшим нотаріусом Одеської першої державної нотаріальної контори Поломаренко Г.П., реєстровий №60464. 27 грудня 1951 року ОСОБА_8 отримав дозвіл №461 на проведення будівельних робіт. 
Зазначені у попередньому абзаці факти не спростовано стороною апелянта та підтверджуються зокрема наступним:
- копією рішення Одеської Міської Ради депутатів трудящих від 05.10.1951 року за №1149 «Про відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» забудовнику ОСОБА_8 земельної ділянки піж житлове будівництво площею 574 кв. м.;
- копією Акту зазначення меж №184 від 30.10.1951 року, яким земельну ділянку у розмірі 574 кв. м., розташовану у районі Бл. Мельниць винесено на місцевість та передано в користування ОСОБА_8 ;
- копією Договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою площею 574 кв. м., розташованою: Бл. Мельниці, запланований масив Іллічівського району міста Одеси 18 грудня 1951 року, укладеного між Житловим Управлінням Виконавчого Комітету Одеської Міської Ради депутатів трудящих та ОСОБА_8 укладено, який посвідчено старшим нотаріусом Одеської першої державної нотаріальної контори Поломаренко Г.П., реєстровий №60464; 
- копією дозволу №461 на проведення будівельних робіт від 27 грудня 1951 року на ім`я ОСОБА_8 ..
Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, визначено статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Частиною другою статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості, є необов`язковим.
Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.
Пунктом 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначено що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не надав доказів отримання ним земельної ділянки за адресою - АДРЕСА_1 , у власність, користування, або під будівництво житлового будинку. 
Отже, документи на ім`я ОСОБА_2 , які необхідні для реєстрації права власності на спірний будинок, державному реєстратору надані не були. 
За таких обставин, державний реєстратор КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваков Д.Г. повинен був прийняти рішення про відмову ОСОБА_2 в державній реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40971910 від 07.05.2018 року, на підставі якого зареєстровано за ОСОБА_2 право власності (номер запису про право власності: 26032975; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1546983251101) на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ухвалене державним реєстратором КП «Департамент державної реєстрації» Одеської області Вальваковим Д.Г. в порушення вимог ст. ст. 10, 12, 18, 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відтак, підлягає скасуванню. 
За таких обставин, запис про право власності на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 116,8 кв. м., житловою площею 75,4 кв. м., що в цілому складається з: житловий будинок літ «А», загальна площа 80,8 кв. м., житлова площа 50,8 кв. м., житловий будинок – літ. «Б», загальна площа 36 кв. м., житлова площа 24 кв. м.; сарай – літ. «Г», «З»; вбиральню – літ. «И», навіс – літ. «К», огорожа 1-4; колодязь – І; мостіння – ІІ, ІІІ, на ім`я ОСОБА_2 підлягає скасуванню. 
Європейський суд з прав людини неодноразово, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine, заява № 61406/00, § 59); «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоби його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення від 10 грудня 1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey, заява № 100/1995/606/694, § 95); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland, заява № 30210/96, § 158) (§ 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16 серпня 2013 року у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine, заява № 20390/07).
У постанові від 05 червня 2018 року, прийнятій у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що право позивача на отримання та оформлення спадщини підлягає захисту у судовому порядку, скільки через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірне майно, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право власності.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення вищенаведених позовних вимог у повному обсязі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду, оскільки не мають наслідком її задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скаргиадвоката Воронюка М.О., діючого від імені ОСОБА_2 , у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Воронюка Максима Олександровича, діючого від імені ОСОБА_2 ,- залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 вересня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 червня 2020 року.
                                               
Головуючий суддя: А.П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк 

О. М. Таварткіладзе