ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6000/20	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 33/817/180/20 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 22 квітня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 22 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.
       Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 06.04.2020 року о 15 год. 04 хв. в м.Тернополі на перехресті вулиць Львівська-Мазепи керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки у присутності двох свідків із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0400 (повірка дійсна до 08.07.2020 року), на табло якого висвітлився показник 1,68 ‰. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Вказує, що суд неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, постанова винесена судом з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.
       Зазначає, що не проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння і результатів такого огляду немає, а також не відмовлявся від його проходження в медичному закладі, оскільки такого йому не пропонувалось. 
       Вказує, що згідно протоколу його притягнуто до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вищевказаного.
       Зазначає, що складене працівником поліції направлення на огляд в заклад охорони здоров`я суперечить протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, вказує, що в протоколі не зафіксована суть вчиненого ним адміністративного правопорушення.
       Посилається на порушення судом першої інстанції права на захист, у зв`язку з відсутністю повідомлення про виклик та винесенням постанови без його участі.
Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився. Судом прийнято всі необхідні заходи для належного його повідомлення шляхом направлення судового виклику на 22.05 та 06.07.2020 року поштовою кореспонденцією за адресою, яку він особисто вказав в апеляційній скарзі, однак ОСОБА_1 жодного разу в суд не з`явився. На зазначений в апеляційній скарзі номер мобільного зв`язку апелянт не відповідає.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.
Окрім того, в своїх рішеннях (в т.ч. справа “Каракуця проти України”) Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про розгляд справи у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області 22 червня 2020 року та прийняту щодо нього судом постанову, яку він 05.05.2020 року оскаржив в Тернопільський апеляційний суд, однак, протягом двох місяців жодного разу не цікавився провадженням своєї справи, що є ознаками зловживання своїми процесуальним правами, враховуючи, що апеляційним судом вжито усіх передбачених законом заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, беручи до уваги, що заяв про причини неявки до суду чи про відкладення розгляду справи апелянт не подав, тому суд вважає за можливе розглянути апеляцію скаржника. 
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
       Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, суд вірно послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №196072 від 06.04.2020 року, згідно якого інспектором роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Жорняк Т.В. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 06.04.2020 року о 15 год. 04 хв. в м.Тернополі на перехресті вулиць Львівська -Мазепи транспортним засобом марки «Mercedes Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки у присутності двох свідків із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0400 (повірка дійсна до 08.07.2020 року), на табло якого висвітлився показник 1,68 %.
       Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
       Як вбачається з результату тесту, проведеного за допомогою застосування приладу газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0400 (повірка дійсна до 08.07.2020 року) від 06.04.2020 року рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 1,68 % проміле. З вказаним результатом тесту останній погодився.
       Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 06 квітня 2020 року були присутні в якості свідків при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу за допомогою застосування газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM 0400. Результат тесту показав наявність алкоголю у крові ОСОБА_1 у розмірі 1,68 проміле. Свідки вказали, що від огляду в медичному закладі водій відмовився.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Drager Alcotest 7510 ARLM 0400 (повірка дійсна до 08.07.2020 року) огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різких запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. За результатами огляду встановлено - проба позитивна 1,68 % проміле. З результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився, про що поставив підпис у відповідній графі акту. 
Огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу проводився працівниками поліції у відповідності із вимогами п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1425/735, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи. 
Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
       Посилання апелянта на те, що він не проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння і результатів такого огляду не має, а також те, що він не відмовлявся від його проходження в медичному закладі, оскільки такого йому не пропонували, спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , роздруківкою з технічного засобу Drager Alcotest 7510 ARLM 0400, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
       Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.
       Твердження апелянта про те, що згідно протоколу його притягнуто до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не заслуговує на увагу, оскільки дане спростовується як самим протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, так і матеріалами справи.
       Посилання апелянта на те, що складене працівником поліції направлення на огляд в заклад охорони здоров`я суперечить протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є необґрунтованим, оскільки таке направлення працівником поліції не складалось у зв`язку з тим, що водій пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу та відмовився проходити огляд у мед закладі.
Не заслуговують на увагу твердження апелянта про порушення судом першої інстанції права на захист у зв`язку з тим, що його не повідомили про розгляд справи, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення наявна відмітка про повідомлення ОСОБА_1 дати, часу та місця розгляду справи та підпис останнього про його ознайомлення. Окрім того, ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП та Конституцією України для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі- відсутні.
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       п о с т а н о в и л а:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 22 квітня 2020 року щодо нього - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя