Постанова
Іменем України
 
22 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 359/4140/17
провадження № 61-9951св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
представники позивача – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідачі: військова частина НОМЕР_1 , Київське квартирно-експлуатаційне управління, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , виконавчий комітет Бориспільської міської ради Київської області, 
треті особи: Міністерство оборони України, Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області, Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Комісія з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2018 року у складі судді Журавського В. В. та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Шебуєвої В. А., Немировської О. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі – Київське КЕУ), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, за участю третіх осіб: Міністерства оборони України, Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області, Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, про визнання незаконними дій та рішень, їх скасування, зобов`язання вчинити дії. 
Позовна заява мотивована тим, що порушено його право на забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання, шляхом прийняття житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення про зняття його з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, оформленого протоколом засідання житлової комісії від 28 квітня 2017 року № 6, у зв`язку із чим конституційні права і охоронювані законом інтереси позивача потребують судового захисту. 
На підтвердження вказаних обставин позивач зазначив, що 30 липня 1994 року його зараховано на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 17 червня 2009 року № 262 позивач був звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням контракту та вийшов на пенсію за вислугою років в Збройних Силах України. 
З 30 липня 1994 року позивач перебував на квартирному обліку та користувався правом першочергового отримання житла з 30 липня 1994 року та його порядковий номер в черзі на отримання житла в загальному списку – 35, у списку першочерговиків – 5.
30 січня 2017 року на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 погоджено надання постійної житлової площі позивачу, згідно із списком загальної черги квартобліку на склад сім`ї 4 особи окрему 3 кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Замість вчинення необхідних подальших дій, спрямованих на забезпечення позивача визначеним йому житлом, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 , 28 квітня 2017 року прийнято рішення про зняття його з квартирного обліку як такого, що втратив відповідне право перебувати на квартобліку після звільнення у запас за закінченням строку контракту, виключення зі списків загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, та зі списку безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла.
Позивач зазначав, що в протоколі не зазначено жодної конкретної обставини, яка слугувала б підставою для виключення його з обліку, осіб які потребують поліпшення житлових умов, які б були передбачені пунктом 13 наказу Міністра оборони України від 12 грудня 1992 року за № 220 (чинному на момент взяття позивача на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та згідно з положеннями якого позивача і має бути забезпечено постійним житлом). 
Посилаючись на те, що його право бути забезпеченим житлом грубо порушено, шляхом прийняття рішення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 про зняття його з квартирного обліку як такого, що втратив відповідне право перебувати на квартобліку, просив суд визнати дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття ОСОБА_1 з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов серед військовослужбовців Бориспільського гарнізону незаконними; визнати протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2017 року № 6 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 в Бориспільському гарнізоні незаконним; скасувати протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2017 року № 6 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 в Бориспільському гарнізоні; зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців Бориспільського гарнізону за номером 35 – в загальному списку черги на отримання житла та за номером 5 – в списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла; зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 передати до Київського КЕУ список розподілу житлової комісії на ОСОБА_1 щодо надання йому та членам його сім`ї квартири за адресою: АДРЕСА_1 для постійного проживання; зобов`язати Київське КЕУ передати начальнику Бориспільського гарнізону – командиру військової частини НОМЕР_1 для затвердження список розподілу житлової площі на ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати начальника Бориспільського гарнізону – командира військової частини НОМЕР_1 затвердити список розподілу житлової площі на ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати начальника Бориспільського гарнізону – командира військової частини НОМЕР_1 передати список розподілу житлової площі на ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 з необхідними документами до виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області для оформлення ордеру на вселення.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що  ОСОБА_1 звільнений із військової служби у запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку дії контракту, а ця обставина позбавляла його права залишатися на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , оскільки підставою для звільнення позивача в запас було саме закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У червні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що право позивача перебувати на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов перевірялося щороку, а після звільнення з військової служби в запас, позивач вийшов на пенсію за вислугою років, що є гарантією для залишення його на квартирному обліку; надання позивачу квартири було погоджено в порядку загальної черги, а не позачергово; суди не застосували статті 37, 40 ЖК Української РСР, пункт 29 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, якими передбачено виключний перелік підстав для виключення осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а також Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, якою передбачено, що військовослужбовці, які перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов до 01 січня 2005 року, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку без врахування вислуги на військовій службі. 
У липні 2019 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому Київське КЕУ просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки жилі приміщення надаються військовослужбовцям, які перебувають на квартирному обліку, а ОСОБА_1 знято з квартирного обліку як такого, що втратив відповідне право перебувати на обліку після звільнення за закінченням строку контракту.
25 червня 2019 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому військова частина НОМЕР_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки ОСОБА_1 та членів його сім`ї було знято з квартирного обліку правомірно. 
01 липня 2019 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ОСОБА_4 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки підстав для залишення позивача на квартирному обліку немає, військова частина НОМЕР_1 діяла в межах та у спосіб передбачений законодавством, а тому права позивача не порушено.
Заяви та клопотання
У вересні 2019 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_8 про повідомлення про день та час розгляду справи для надання можливості особистого обґрунтування правової позиції у справі та надання додаткових пояснень.
Клопотання представника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки позивачем у справі є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_8 . 
Крім того, оскільки згідно з частиною першою статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, відсутні підстави для розгляду справи у судовому засіданні за участю учасників справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 01 серпня 1990 року до 05 серпня 2009 року (а. с. 28-30 т. 1).
Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України по особовому складу від 17 червня 2009 року № 262, капітана ОСОБА_1 , начальника зв`язку і радіотехнічного забезпечення – старшого повітряного радиста транспортної авіаційної ескадрильї «Блакитна стежа» 15 авіаційної бригади транспортної авіації звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту, а. с. 31 т. 1).
На підставі рішень житлової комісії військових частин ОСОБА_1 у складі сім`ї із чотирьох осіб, був зарахований на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 як особа, що потребує поліпшення своїх житлових умов і користується правом першочергового отримання житла (виписка із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 30 липня 1994 року за № 18 та виписка із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 24 листопада 1998 року за № 18, а. с. 33, 34 т. 1).
Протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2017 року № 3 погоджено надання житлової площі для постійного проживання капітану запасу ОСОБА_1 окремої трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 47 т. 1).
Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2017 року № 350/133/2202/13/180ПС підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 з 30 липня 1994 року, складом сім`ї 4 особи, користується правом першочергового отримання житла з 30 липня 1994 року (а. с. 39 т. 1)
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладеним у протоколі засідання житлової комісії від 28 квітня 2017 року № 6, ОСОБА_1 знято з квартирного обліку та виключено зі списку загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону та списку безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла як такого, що втратив право перебувати на квартирному обліку після звільнення у запас з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту (а. с. 49 т. 1).
13 липня 2017 року житлова комісія військової частини НОМЕР_1 погодила надання квартири АДРЕСА_2 підполковнику запасу ОСОБА_4 (витяг з протоколу засідання житлової комісії від 13 липня 2017 року № 11, а. с. 126 т. 1).
Відповідач ОСОБА_4 є колишнім військовослужбовцем, звільнений в запас за станом здоров`я з 28 вересня 2001 року, який перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 30 березня 1994 року, та перебуває в черзі по переду позивача.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з частиною першою статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік – підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування – у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується з тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Установлено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , оскільки підставою для звільнення в запас було закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційних заходів.
Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.
Відповідно до абз. 1 пункту 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини – у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.
Згідно з пунктом 2.19 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз. 1 пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями також не передбачають підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту та наявністю в нього лише 18 років 10 місяців календарної вислуги.
Зазначений правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц (провадження 14-169цс18), постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 295/8491/16-ц (провадження № 61-34972св18).
Зазначеними висновками спростовуються доводи касаційної скарги про те, що право позивача перебувати на обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов перевірялося щороку, а після звільнення з військової служби в запас, він вийшов на пенсію за вислугою років, що є гарантією для залишення його на квартирному обліку.
Інші доводи касаційної скарги про те, що надання позивачу квартири було погоджено в порядку загальної черги, а не позачергово; суди не застосували статті 37, 40 ЖК Української РСР, пункт 29 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, якими передбачено виключний перелік підстав для виключення осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а також Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, якою передбачено, що військовослужбовці, які перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов до 01 січня 2005 року, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку без врахування вислуги на військовій службі, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.
При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції – без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. М. Сімоненко