УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 липня 2020 року
м. Київ
справа № 161/8224/20
провадження № 51-3309ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в межах кримінального провадження № 12013020010004016, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року залишено без задоволення клопотання прокурора Луцької місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження № 12013020010004016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України, з підстав, передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Не погоджуючись з указаним рішенням суду прокурор оскаржив його до апеляційного суду.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 червня 2020 року на підставі ч. 4 ст. 399  КПК України відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою з мотивів того, що зазначено ухвала не входить до передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України переліку ухвал суду, які підлягають апеляційному оскарженню, та оскарження якої не передбачено іншими нормами цього Кодексу.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення. 
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). 
У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). 
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
За нормами ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
При цьому положеннями ч. 10 ст. 284 КПК України передбачено оскарження саме ухвали про закриття кримінального провадження. Апеляційне оскарження відмови у закритті кримінального провадження зазначеною нормою не передбачено. 
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу суду, якою відмовлено у закритті кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто на судове рішення, апеляційне оскарження якого нормами КПК України.
Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 цього Кодексу, правомірно відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України відмовити у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в межах кримінального провадження № 12013020010004016, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                     ОСОБА_3