ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 742/4269/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

     26 червня 2020 року                                                                     м. Київ
             Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
   Головуючого судді:                                                                      Коротких А.Ю.,
   суддів:                                                                                            Єгорової Н.М.,
                                                                                                           Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Петрусенка Олега Павловича, Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -
                                                        В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до інспектора Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Петрусенка Олега Павловича, Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 22 червня 2020 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 08.12.2019 року інспектором патрульної поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Петрусенком Олегом Павловичем відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ДП №405525.
Відповідно до вказаної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України. 
Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 , 08.12.2019 року об 01 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом KIA Magentis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Котляревського здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора.
Згідно з даними вказаної постанови на позивача покладено обов`язок сплатити штраф у розмірі 850 грн.
Позивач не погодився з діями особи, що склала протокол та постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності та оскаржив їх до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з підпунктом 8.7.3 пункту 8.7 Правил дорожнього руху визначено, які мають значення сигнали світлофора.
Відповідно до п. 8.10 Правил дорожнього руху, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Згідно з п. 8.11 ПДР водіям, які у разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб в місці, передбаченому п. 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Пунктом 16.8. ПДР України передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.
Судом першої інстанції встановлено, що  08.12.2019 року о 01 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом КІА Magentis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Котляревського, позивач, почав рух через перехрестя, де знаходився світлофор, на зелене світло світлофора, яке змінилося жовтим кольором під час виконання позивачем вказаного маневру.
На час руху позивача на перехресті були відсутні транспортні засоби, яким би він створив перешкоду в русі закінчуючи маневр.
Як вбачається з тексту оскаржуваного протоколу, факт порушення позивачем правил дорожнього руху зафіксований не в автоматичному режимі.
Ні заперечень, ні доказів того, що позивач почав рух через перехрестя на жовтий сигнал світлофора, з боку відповідачів, суду не надано. Також відповідачем не надано доказів того, що під час закінчення позивачем маневру на жовте світло світлофору, на перехресті перебували транспортні засоби, яким би він створив перешкоду в русі закінчуючи маневр.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,  вимоги якої Відповідачем не виконано.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.ч. 1, 3  ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями  273,  275-277,  280,  282, пунктами 5 та 6 частини першої статті  283, статтями  286-288  цього  Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції; судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями  273 - 277,  282 - 286  цього  Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.                
Керуючись ст.ст. 229, 272, 315, 316, 321, 322    КАС України, суд
                                                  П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена. 

    Головуючий суддя:                                                                        Коротких А.Ю.

            Судді:                                                                                                 Єгорова Н.М.

                                                                                                                        Сорочко Є.О.