Ухвала
04 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 756/13604/17
провадження № 61-7006ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1  на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Будинок Мрій» про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
15 квітня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у вказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року, продовжений ухвалою цього ж суду від 22 травня 2020 року, касаційну скаргу залишено без руху, надано                  ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зокрема надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, зазначити у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 392 ЦПК України, надати уточнену касаційну скаргу з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.
У травні 2020 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 надіслала квитанцію про сплату судового збору, відповідно до вимог ухвали, у липні 2020 року уточнену касаційну скаргу, у якій підставами касаційного оскарження вказує пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах оскаржене судове рішення ухвалене з порушенням пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги особі, яка її подала, з таких підстав.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
За змістом вказаних статей ЦПК України в касаційній скарзі на рішення суду першої інстанції та/або постанову апеляційного суду, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, повинно бути наведене обґрунтування з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з обов`язковим зазначенням відповідного пункту частини другої статті 389 ЦПК України, як підстави касаційного оскарження.
Узагальнено посилаючись на пункт 3, 4 частини другої статті 389, частину третю статті 411 ЦПК України, відповідач не зазначила щодо застосування яких конкретно норм права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах та доводи не містять обґрунтування, які докази у справі не досліджені судом, які обставини встановлені судом на підставі недопустимих доказів. Отже, недоліки касаційної скарги не усунуто, подана касаційна скарга не містить обов`язкових конкретних підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Оскільки у встановлений судом строк та станом на 04 серпня 2020року вимоги ухвали Верховного Суду від 28 квітня 2020 року не виконані, касаційну скаргу належить визнати неподаною та повернути скаржникові на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України. 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення ОСОБА_1  на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Будинок Мрій» про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням визнати неподаною та повернути скаржнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            М. М. Русинчук