КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

                    Справа № 22-ц/824/4430/2020                Головуючий у 1-й інстанції:  Василишин В.О.
                                        361/6226/17                                                              Доповідач-Чобіток А.О.
 
  ПОСТАНОВА
 Іменем України
 
03 серпня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
 
головуючого - Чобіток А.О. 
суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.  
секретар - Зиль Т.С. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення  Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року в справі за  позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Броварської районної  державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування, про визнання незаконним та скасування розпорядження, визначення місця проживання доньки із матір`ю, встановлення порядку участі батька у вихованні малолітніх доньки та сина, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Броварської районної  державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування, про скасування розпорядження та визначення місця проживання малолітніх сина та доньки із батьком, - 
 
                                               у с т а н о в и в :
 
У  жовтні  2017 року ОСОБА_2 пред`явила позов до ОСОБА_1 та з урахуванням уточнюючих позовних вимог просила: 
 
1) визнати незаконним та скасувати розпорядження Броварської РДА від 18 вересня 2017 року № 888 у частині визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та в частині визначення графіку спілкування дітей між собою: І, ІІІ вихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі, діти проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 ; ІІ, ІVвихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі, діти проживають з батьком за адресою: АДРЕСА_1 ; 
2 ) визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3   з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 ;
3) визначити спосіб участі відповідача ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , встановивши побачення у ІІ та ІV вихідні кожного місяця, починаючи з 18 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. неділі за місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , а у інший час - за домовленістю з матір`ю (з нею); - один раз на рік сумісний відпочинок влітку на період від семи до чотирнадцяти днів, у тому числі, з виїздом за кордон;
4) визначити спосіб участі відповідача ОСОБА_1  у вихованні малолітнього сина  ОСОБА_4 , встановивши побачення у І та ІІ суботу кожного місяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання матері   ОСОБА_2 та з її участю за адресою: АДРЕСА_2 , а у інший час - за домовленістю з матір`ю (з нею), у тому числі з участю або без її участі.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що із 2007 року проживала разом з відповідачем ОСОБА_1 , разом будували для родини житловий будинок, планували подальше сімейне житія. Із травня 2011 року по жовтень 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , й сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона  займалася вихованням доньки, а потім і сина, піклувалася про них, навчала, вела господарство. Після виникнення конфліктної ситуації вона 26 червня 2017 року пішла від чоловіка з наміром розлучитися. Пізніше чоловік погодився на розлучення й запропонував їй надати йому відповідні документи для підготовки позовної заяви. У позовній заяві про розлучення, яка була подана чоловіком, вказано, що спору у вихованні дітей та щодо визначення їхнього місця проживання не має. Разом із тим 06 липня 2017 року чоловік проти бажання доньки забрав її, після чого спілкування з нею було утруднене, оскільки почалися створюватися для цього перепони. У липні 2017 року нею було подано до суду позов щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, а також про стягнення аліментів. Заходи примирення результатів не дали. На даний час між сторонами існує конфліктна ситуація щодо місця проживання дітей, донька так і проживає з чоловіком, а син з нею.
22 серпня 2017 року комісія Броварської РДА за заявами сторін, прийнято рішення про те, що у зв`язку із з відсутністю вагомих аргументів, які надавали б перевагу батьку чи матері у визначенні місця проживання дітей, запропонувати вирішити дане питання у судовому порядку.
          Розпорядженням від 18 вересня 2017 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , й сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 888: - визначено місце проживання малолітньої   ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ; - для забезпечення спілкування дітей між собою призначено наступний графік: І, ІІІ вихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі, діти проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , а ІІ , ІV вихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі, діти проживають з батьком за адресою:   АДРЕСА_1 . 
Уважає, що засідання комісії Броварської РДА відбувалося поверхово, при цьому приймалися лише сумнівні доводи чоловіка при відсутності будь-яких інших обставин, нових даних з часу попереднього засідання комісії.
 
01 грудня 201 7 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до Броварської РДА та ОСОБА_2 , у якій просив суд:
 
1)         скасувати розпорядження Броварської РДА від 18 вересня 2017 року №888 в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 та в частині визначення графіку спілкування дітей між собою:
2)         визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначав, що дійсно  з 26 червня 2017 року він з колишньою дружиною ОСОБА_2   не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин. 07 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до комісії з питань захисту прав дитини Броварської РДА із заявою про визначення місця проживання їх спільних дітей з нею. Він також звернувся до комісії з питань захисту прав дітей Броварської РДА із заявою про визначення місця проживання дітей разом з ним. 18 вересня 2017 року Броварською РДА прийнято відповіднерозпорядження, з яким він не погоджується у частині визначення місця проживання малолітнього синаз матір`ю  ОСОБА_2 , а також у частині призначення графіку спілкування дітей між собою. 18 серпня 2017 року за зверненням служби у справах дітей та сім`ї до завідуючою НМЦПССО практичним психологом ОСОБА_6 було проведено визначення емоційного ставлення доньки ОСОБА_3 до членів сім`ї, у зв`язку із чим складено протокол індивідуального діагностичного обстеження. Цим дослідженням підтверджена прихильність дитини ОСОБА_3   до нього, як батька. Спілкування доньки з матір`ю та батьком також відбувалося у присутності двох фахівців служби у справах дітей, де донька не хотіла спілкуватися з матір`ю й підтвердила прихильність до батька.Мати негативно ставилася до виконання батьківських обв`язків, а саме: під час навчання доньки у віці чотирьох - п`яти років за невірну відповідь била доньку по руках і ногах мухобійкою й кричала, чим лякала та негативно впливала на її психіку.Ці обставини донька підтверджувала під час проходження у психолога індивідуального обстеження та підтверджує й на теперішній час. Через це донька не бажає йти проживати до матері, гратися. Навіть говорить по телефону й постійно йому розповідає, що матір також буде на неї кричати і бити мухобійкою брата ОСОБА_4 .Кожна дитина повинна бути вислухана батьками, однак від матері цього не було. Мати до дітей ставилася агресивно, постійно була незадоволена. Навіть коли діти просили їсти мати їм казала йти гратися на вулицю, оскільки вона зайнята у мережі Інтернет. Діти були вимушені йти харчуватися до бабусі, але й цим мати була незадоволена, стверджуючи, що вони повинні бути на дієті. Також службою у справах дітей Броварської РДА було обстежено житлово-побутові умови проживання батьків дітей. Житлова площа будинку, у якому проживає ОСОБА_2  зїх спільним сином, а також ще п`ять дорослих членів сім`ї(батьки ОСОБА_2 , її бабуся та брат із дружиною), складає 43,4 кв.м., що на одну особу становить 6,2 кв.м., та є грубим порушенням умов проживання сина, житлова жплоща будинку, у якому проживає він з донькою становить 105,3 кв.м, кожна з дитячих кімнат становить 17 кв.м., що є більшою площею ніж визначено законодавством на одну особу та створено всі необхідні умови для проживання обох дітей в окремих кімнатах. Службою у справах дітей та сім`ї Броварської РДА складено висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей від 11 вересня 2017 року, в якому, зокрема, зазначено, що у зв`язку із загостренням конфлікту заявники не змогли домовитися про спілкування з дітьми (мати з донькою, а батько з сином) їм було організовано спільну зустріч на нейтральній території у присутності співробітників служби. Спостерігаючи за даною зустріччю було помічено, що малолітня ОСОБА_3 уникає близьких контактів з матір`ю, відмовляється від особистого (без присутності батька) спілкування. Намагається тримати батька в полі зору. Дуже прив`язана до молодшого брата, охоче грається з ним. Хлопчик також був радий поспілкуватися з сестрою та батьком.
           Його спілкування з сином та дітей між собою відбувається випадковими зустрічами, які не дають дітям нічого доброго, а навпаки тільки приносять біль та страждання, після чого донька іде додому з батьком, а син з матір`ю. Спілкування батька з сином та дітей між собою повинно приносити користь дітям, бути джерелом повноцінного розвитку та виховання. Роз`єднання дітей, які зростали в одній сім`ї, може призвести до їх неправильного психічного формування, оскільки вони прив`язані один до одного. Крім того, вказує, що  його заробітна плата є значно більшою, ніж у  ОСОБА_2 . 
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1  задовольнено частково. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Із урахуванням інтересів малолітніх дітей, забезпечення їх спілкування між собою, а також забезпечення участі кожного із батьків у їхньому вихованні, відповідно до положень частини другої статті 159 СК України, визначено наступний графік побачень:
- перший, третій тиждень кожного місяця із 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ;
- другий, четвертий тиждень кожного місяця із 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі малолітні діти проживають з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
          У задоволенні інших зустрічних позовних вимог   ОСОБА_1 відмовлено.
 
 Не погоджуючись із вказаним рішенням , ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його зустрічного позову до Броварської районної державної адміністрації про скасування розпорядження від 18 вересня 2017 року №888 у частині визначення місця проживання малолітнього сина із матір`ю, а також встановлення графіку сплкування дітей між собою та  ухвалити в цій частині нове рішення, яким його зустрічні вимоги задовольнити, визначивши місце проживання сина з ним за його адресою проживання. У решті рішення суду залишити без змін.  
Зазначає, що судом першої інстанції взагалі не надано оцінки його аргументам, без жодної мотивації відхилено докази, які доводять його вимоги і заперечення - зокрема Протокол індивідуального діагностичного обстеження дитини від 16.08.2017, в якому встановлена прихильність ОСОБА_3 до батька і брата ОСОБА_7 , Висновок служби у справах дітей та сім`ї РДА від 11.09.2017, в якому встановлена прихильність дітей один до одного та до батька, Висновок комісійної судової психологічної експертизи КНДІСЕ від 20.06.2019, в якому встановлена, що мама била дітей, бажання доньки ОСОБА_8 жити з батьком і братом та піклуватись про нього, звукозапис розмов між дітьми і дітей з батьками прослуханого в судовому засіданні, якими підтверджується бажання дітей жити з батьком, відповідей ОСОБА_2 , яка була допитана як свідок по справі, Актів обстеження житлово-побутових умов батьків, якими підтверджується, що мати із сином проживають у прохідній кімнаті, а батько має окремі облаштовані дві дитячі кімнати, лист Броварської РДА про попередження ОСОБА_2 щодо неналежного виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина, Висновки органів поліції,  в яких фіксувалось постійне порушення права дітей та моїх прав щодо побачень між собою та інші докази, що наявні в матеріалах справи. Відповідно фактичні обставини справи судом встановлено не повно, виключно на доказах позивача  за первісним позовом, не доведено всі обставини які мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають справжнім обставинам справи. Суд першої інстанції не застосував практику Верховного Суду, на яку він звертав його увагу, при цьому не навівши мотивів цього.
 
ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1    не подавала.
 
Рішення суду ОСОБА_2 не оскаржувала, унаслідок чого рішення підлягає перевірці лише  в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність визначення проживання сина сторін із матір`ю ОСОБА_2 ..
 
         При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що сторони, які перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011 року по 24.10.2017 року, є  батьками малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4   (т. І а.с.12-13).
Між батьками існує спір щодо визначення місця проживання дітей.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Броварської РДА від 22 серпня 2017 року (протокол № 16), за наслідками розгляду заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , комісією було вирішено, що у зв`язку з відсутністю вагомих аргументів, які б давали переваги батьку чи матері у визначенні місця проживання дітей, унеможливлюється прийняття рішення стосовно визначення їх місця проживання (т.1, а.с.14).
11 вересня 2017 року службою у справах дітей та сім`ї Броварської РДА надано до комісії з питань захисту прав дитини цієї адміністрації висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей  (т.1, а.с.161).
Службою у справах дітей та сім`ї встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою:АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку - 227,7 кв.м., який складається з п`яти кімнат, гостьової кімнати, кухні, передпокою. Будинок новий, охайний, світлий, облаштований необхідною побутовою технікою. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. На час обстеження у будинку проживає  ОСОБА_1  та малолітня ОСОБА_3 .
Матір  ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок загальною площею 97,8 кв.м., який складається з чотирьох спалень, дві з яких суміжні, кухні, передпокою. У помешканні чисто, охайно. Будинок облаштований необхідною побутовою технікою. На час обстеження у будинку проживають:  ОСОБА_2 (заявниця), малолітній ОСОБА_4  (син заявниці),  ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (батьки заявниці),  ОСОБА_11 (бабуся заявниці), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (рідний брат заявниці з дружиною).
У зв`язку із загостренням конфлікту заявники не могли домовитися про спілкування з дітьми (  ОСОБА_2  з донькою, а ОСОБА_1  з сином). Їм було організовано спільну зустріч на нейтральній території у присутності співробітника служби. Спостерігаючи за даною зустріччю помічено, що малолітня   ОСОБА_3 уникає близьких контактів з матір`ю, відмовляється від особистого (без присутності батька) спілкування. Намагається тримати батька в полі зору. Дуже прив`язана до молодшого брата. Охоче грається з ним. Хлопчик також був радий поспілкуватися з сестрою та батьком. Будь-якого напруження у його стосунках з батьками не спостерігалося. Також з`ясувалося, що батькам важко уникати з`ясування обставин при дітях.
Враховуючи викладене, а також індивідуальне діагностичне дослідження дитини ОСОБА_3 , проведеногозавідуючоюНМЦПССО  ОСОБА_6  від 16 серпня 2017 року, служба у справах дітей Броварської РДА рекомендувала комісії з питань захисту прав дитини цієї адміністрації визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3  з батьком  ОСОБА_1 , а малолітнього  ОСОБА_4  з матір`ю ОСОБА_2  та призначити графік для забезпечення спілкування дітей між собою: І, ІІІ вихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі, діти перебувають з матір`ю за адресою її місця проживання, а ІІ, ІV вихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі діти перебувають з батьком за адресою його місця проживання. Перші та треті вихідні місяця ОСОБА_1 привозить в суботу доньку матері за адресою: АДРЕСА_2 та забирає її у неділю. Другі та треті вихідні місяця  ОСОБА_1 приїздить забирати сина у матері за адресою: АДРЕСА_2 та повертає матері в неділю. Батьки вживають заходів, щоб діти виявляли бажання добровільно спілкуватися з ними (т.1, а.с.161).
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Броварської РДА від 12 вересня 2017 року (протокол № 17), прийнятого за наслідками розгляду заяви  ОСОБА_1  про визначення місця проживання дітей із батьком, вирішено: 1. визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3  з батьком  ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а малолітнього ОСОБА_4  з матір`ю  ОСОБА_2  за адресою: АДРЕСА_2 ; 2. для забезпечення спілкування дітей між собою призначити наступний графік: І, ІІІ вихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі, діти проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2  ; ІІ, ІVвихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі, діти проживають з батьком, за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.13).
Розпорядженням Броварської РДА від 18.09.2017 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , й сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 888: - визначено місце проживання малолітньої   ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ; - для забезпечення спілкування дітей між собою призначено наступний графік: І, ІІІ вихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі, діти проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , а ІІ , ІV вихідні кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі, діти проживають з батьком за адресою:  АДРЕСА_1 (т.1, а.с.12).
Згідно із Витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Броварської РДА від 11 грудня 2018 року № 27 (пункт 11. Про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), - до органу опіки та піклування звернувся ОСОБА_1 з проханням розглянути на комісії з питань захисту прав дитини питання щодо неналежного виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1  у зверненні зазначив, що ОСОБА_14  тривалий час не відвідує садочок, що порушує право дитини на обов`язкову дошкільну освіту. 22 листопада 2018 року з  ОСОБА_2 проведено бесіду щодо відвідування дитиною дошкільного навчального закладу. З її слів  ОСОБА_14 хворіє, тому не відвідує садочок. Як тільки дитина одужає, то почне відвідувати дошкільний навчальний заклад. Повідомила, що в суді триває розгляд справи щодо визначення місця проживання малолітніх дітей   ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вирішено надіслати  ОСОБА_2 лист з роз`ясненням щодо належного виконання батьківського обов`язку в частині здобуття дитиною обов`язкової дошкільної освіти (т.4, а.с.56).
Сторони ОСОБА_2  та ОСОБА_1 забезпечені житлом, працевлаштовані, за місцем проживання характеризуються з позитивної сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають. Матеріально-побутові умови проживання кращі, а отримуваний дохід більший, у ОСОБА_1 ..
 
         Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Статтею 141 СК України  визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
 
За частинами першою, другою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
 
        Перевіряючи відповідність розпорядження Броварської РДА від 18 вересня 2017 року №888 у частині визначення місця проживання малолітнього сина із матір`ю, а також встановлення графіку спілкування дітей між собою та визначаючи місце проживання сина сторін із матір`ю ОСОБА_2 , суд першої інстанції  виходив з того, що зібрані по справі докази не є достатніми та переконливими для прийняття рішення, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 із батьком ОСОБА_1 буде відповідати інтересам дитини, і що мати ОСОБА_2 не може забезпечити належне виховання та догляд за цією малолітньою дитиною. При цьому судом не встановлено порушень  Броварською РДА чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного розпорядження від 18.09.2017 року №888.
                                            
  Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, суд апеляційної інстанції  уважає, що рішення суду в його оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, відповідним нормам матеріального та процесуального права.
 
     Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя...., і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
 
   Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції , держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
 
 Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину ( ст. 19 Конвенції про права дитини) .
 
    За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її  особистості потребує любові та розуміння.
 
   Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї .
  
  Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
 
Як убачається з матеріалів та не оспорюється сторонами у справі, то 26 червня 2017 року, ОСОБА_2 , забравши дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , пішла з будинку за адресою:  АДРЕСА_1 , у якому сторони проживали разом із дітьми. 
 
06.07.2017 року донька сторін, ОСОБА_3 почала проживати разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а син сторін, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишився проживати із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де і проживає на даний час.
 
  Отже, на час, коли син сторін став проживати з матір`ю йому було лише два роки і на даний час з батьком  дитина не проживає вже три роки.
 
 Визначаючи місце проживання сина  з матір`ю, суд першої інстанції враховував вік дитини, її інтереси, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, можливості та умови утримання та виховання дитини, взявши при цьому до уваги відсутність доказів того, що мати дитини ОСОБА_2 не в змозі забезпечити належне виховання за сином та його догляд .
                         
        При ухваленні зазначеного рішення суд керувався виключно інтересами дитини,  який три роки свого життя  із п`яти,  проживає разом із матір`ю.
 
        Вимагаючи визначення місця проживання сина разом з ним, ОСОБА_1   не навів доказів щодо грубого поводження з дитиною його матір`ю ОСОБА_2 , привиттям йому поганих звичок, відсутністю нагляду за дитиною тощо.
 
          Як убачається із матеріалів справи, то ОСОБА_2 забезпечена житлом, працевлаштована, має позитивні характеристики, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Позитвно характеризуються і члени сім`ї ( батьки ОСОБА_2 , її бабуся та брат з дружиною), з якими проживає ОСОБА_2 разом із сином.
 
            Доводи ОСОБА_1 , як на підставу вимоги про визначення місця проживання  сина, про те, що він має кращі матеріально-побутові умови проживання та більший дохід, на увагу не заслуговують, оскільки матеріально-побутове забезпечення батьків має враховуватися, але не є визначальним у вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, оскільки судам перш за все слід брати до уваги інші критерії, зокрема ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків по вихованню дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та повинні виходити із якнайкращого забезпечення інтересів дитини (постанова ВС №182/2037/17 від 05.06.2019 року).
 
           При розгляді даної справи судом першої інстанції враховувалось матеріально-побутове забезпечення батьків, але визначальним було якнайкраще забезпечення інтересів сина сторін.
 
           ОСОБА_1 зазначає, що  ним створені належні умови для проживання дітей в окремих облаштованих кімнатах, чого у матері немає, а сама мати з сином проживає у прохідній кімнаті серед двох інших сімей. Указує, що матеріалами справи підтверджується відсутність однакової прихильності дітей до батьків. Емоційна прихильність дітей один до одного та до батька підтверджується Протоколом індивідуального діагностичного обстеження дитини від 16.08.2017 року, Висновком служби у справах дітей та сім`ї Броварської РДА від 11.09.2017 року. А отже, на його думку, суду першої інстанції необхідно було врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 06.06.2019 року у справі №495/2106/17,  відповідно до якої в разі прихильності дітей до обох батьків, дитину слід залишати з тим з батьків хто сторив більш сприятливі умови для проживання дитини, а саме окремо облаштованої кімнати для дитини.
 
           Проте такі посилання на увагу не зслуговують, оскільки ОСОБА_1 тривалий період відсутній в житті свого сина, про що він  зазначає і сам, оскільки розпорядження Броварської РДА за № 88 від 18.09.2017 року щодо визначеного графіку спілкування з сином ОСОБА_2 не виконується ( до речі вказаний графік не виконується і самим ОСОБА_1 стосовно побачень доньки з матір`ю) , а зазначені ним документи датовані 2017 роком.
 
           На думку ОСОБА_1 , неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина зі сторони ОСОБА_2 підтверджується Витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Броварської РДА від 12 вересня 2017 року.
 
             Проте суд апеляційної інстанції з такою оцінкою вказаного документа не погоджується, оскільки невідвідування сином дошкільного навчального закладу пояснювалось ОСОБА_2 хворобою останнього. Будь-яких доказів протилежного матеріали справи не містять та комісією  неналежне виконання своїх батьківських обов`язків ОСОБА_2 щодо сина не встановлено.
         
            Аргумент апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що Висновком комісійної судової психологічної експертизи КНДІСЕ від 20.06.2019 року встановлено, що мама била дітей, бажання доньки ОСОБА_8 жити з батьком і братом та піклуватись про нього, звукозапис розмов між дітьми і дітей з батьками прослуханого в судовому засіданні, якими підтверджується бажання дітей жити з батьком, на висновок суду першої інстанції не впливає оскільки психологічна експертиза проводилась лише щодо доньки сторін ОСОБА_3 , стосовно сина сторін ОСОБА_4 , судова психологічна експертиза не призначалась.
 
            При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що у висновку акцентовано, що «що думки і оцінки дітей молодшого шкільного віку ( малось на увазі донька сторін ОСОБА_3 ) не є повністю самостійними, у певній мірі відображають позиції і відносини найближчого оточення, зокрема батька» ( а.с. 14 том 4)
            Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
            У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що про призначення  психологічної експертизи стосовно сина він не заявляв з метою не затягування судового процесу. Після призначення у справі судової психологічної експертизи за клопотанням матері ОСОБА_2 стосовно доньки ОСОБА_3 , він через канцелярію  суду подав клопотання про призначення такої ж експертизи і стосовно сина ОСОБА_4 , однак після поновлення провадження у справі суд його клопотання так і не розглянув.
            Так дійсно, судом першої інстанції вказане клопотання ОСОБА_4 не розглянуто, разом з тим вказана обставина не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки ОСОБА_1 своїм правом на заявлення клопотання про призначення експертизи судом апеляційної інстанції не скористався і такого клопотання суду апеляційної інстанції не заявляв.
            Посилання ОСОБА_1 на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, визначивши місце проживання сина сторін із матір`ю, оскільки ні ОСОБА_2 , ні він такої позовної вимоги не заявляв, не відповідає дійсності оскільки в зустрічному позові він просив суд визначити місце проживання обох дітей з ним ( а.с. 135 том 1). Розглянувши дану вимогу, суд визначив місце проживання доньки ОСОБА_3 із батьком ОСОБА_1 , відмовивши йому в задоволенні вимоги про визначення місця проживання сина з ним, залишивши місце проживання ОСОБА_4 із матір`ю, тобто вирішив спір батьків щодо місця проживання дітей.
            На підставі викладеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на увагу не заслуговують, а рішення суду, у хвалене в даній справі, є законним та обґрунтованим.
Згідно зі  ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
 
             Частиною 1 ст. 152 СК України визначено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
 
            Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
 
           Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків ( ч. 1 ст. 142 СК України).
 
  Відповідно до ст. 7  Конвенції про права дитини,  дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
 
 Згідно із частиною 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
 
 Частиною 4 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані поважати дитину.
  При цьому повага до дитини - це повага до її прав, визначених Конвенцією про права дитини та іншими законодавчими актами.
 
           Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , що батьки зобов`язані поважати своїх дітей, їх право на спілкування між собою та право один одного як батьків на спілкування та виховання дітей, а тому повинні виконувати графік зустрічей з дітьми, при встановленні та налагодженні між батьками та дітьми стосунків, утриматись від дій, які можуть їх травмувати, відноситись до своїх прав та обов`язків батьків розумно, виважено та з любов`ю до дітей. Роз`яснити батькам, що у разі потреби вони можуть скористатися сімейною медіацією для визначення способів гармонійного розвитку та емоційного комфорту дітей.
 
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції  приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.
 
            Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-  
                                                          п о с т а н о в и в :
 
 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
 Рішення  Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2019 року залишити без змін.
           
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

  Головуючий:                                                             А. О. Чобіток            
 
              Судді:                                                                        О. В. Немировська
     
                                                                                                  Т. І.  Ящук