УХВАЛА
14 липня 2020 року
м. Київ
справа № 205/2732/16-к
провадження  № 51-657км20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,                       
з участю секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» про роз`яснення постанови Верховного Суду від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,  
встановив:
у своєму клопотанні начальник установи відбування покарань ОСОБА_6  просить роз`яснити це судове рішення в частині порядку його виконання, а саме, чи підлягає засуджена звільненню з місць позбавлення волі. 
Заслухавши доповідь судді, колегія суддів дійшла висновку, що у роз`ясненні постанови Верховного Суду від 25 червня 2020 року слід відмовити з огляду на наступне.
Вимогами ч. 4 ст. 441  Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК)  передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції роз`яснюються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтею 380 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження  чи органу виконання судового рішення, роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Роз`яснення рішення – це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Таким чином, роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.
Роз`яснюючи постанову чи ухвалу, суд не вправі змінювати їх зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні. Вимоги, які встановлені кримінальним процесуальним законом до змісту постанови та ухвали суду касаційної інстанції, містяться у ст. ст. 441, 442 КПК, з урахуванням положень ст. 372 КПК.
Згідно з вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня            2019 року, залишеним без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду                   від 09 грудня 2019 року, ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1               ст. 115 Кримінального кодексу України (далі-КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування та під час судового і апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 не обирався. Відповідно до вироку місцевого суду строк відбування покарання засудженій визначено обчислювати з моменту її затримання в порядку виконання вироку.
Вказаною постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2020 року ці судові рішення щодо ОСОБА_5 змінено, перекваліфіковано її дії з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК на ст. 124 цього Кодексу та призначено за цим законом покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.
У матеріалах кримінального провадження дані про затримання ОСОБА_5 у порядку виконання вироку відсутні. Рішення про її звільнення з-під варти Верховний Суд не приймав. 
З наданої установою виконання покарань копії рапорту працівника  Новокодацького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області  вбачається, що ОСОБА_5 було затримано в порядку виконання вироку         25 березня 2020 року.
Порядок виконання судового рішення у кримінальному провадженні регулюється положеннями Кримінально-виконавчого кодексу України                        (далі – КВК).
За правилами ч. 2 ст. 57 КВК з урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження засуджений до обмеження волі направляється до місця відбування покарання (виправного центру) у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 58 КВК у такому випадку в строк відбування покарання засудженому до обмеження волі зараховується час його перебування під вартою, а також час його слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими ст. 72 КК.
Текст рішення Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі складено відповідно до вимог ст. 441, 372 КПК з посиланням на норми чинного кримінального процесуального закону, викладено чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння його точного змісту.
Виконання цього рішення регулюється положеннями статей 57, 58 КВК і             будь-якого роз`яснення не потребує. 
З огляду на викладене підстави для задоволення клопотання про роз`яснення рішення суду касаційної інстанції в порядку ст. 380 КПК за наведеними в ньому доводами відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 380, 441 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
у задоволенні клопотання начальника ДУ «Кам`янська випрана колонія (№ 34)» про роз`яснення постанови Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 відмовити. 
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                            ОСОБА_3