22-ц/804/2393/20 
                                                                                264/3591/20 
                                               
П О С Т А Н О В А
Іменем України
Єдиний унікальний номер 264/3591/20
Номер провадження 22-ц/804/2393/20
28 липня 2020 року                                                                                      місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого судді Лопатіної М.Ю.
                 суддів – Мальцевої Є.Є.,  Принцевської В.П.
         сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія 
«СІТІ ФІНАНС»

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 червня 2020 року, постановлену у складі судді Мушкет О.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив визнати  виконавчий напис за реєстраційним номером 2636, вчинений 03 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про  стягнення з ОСОБА_1 на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» (надалі: ТОВ  «ФК «СІТІ ФІНАНС») грошових коштів у сумі 37105,07 грн., таким що не підлягає виконанню.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 червня 2020 року вищевказаний позов ОСОБА_1 передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. 
Не погодившись з таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області.
Скарга мотивована тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку, що дана справа повинна розглядатись Дніпровським районним судом міста Києва, оскільки місцем виконання виконавчого напису, який він просив визнати таким, що не підлягає виконанню, є місце  його проживання або місце роботи, які знаходяться  в  Іллічівському районі міста Маріуполя Донецької області, на який поширюється юрисдикція Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області. Крім того скаржник зазначив, що при відкритті виконавчого провадження, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва допустив порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за місцем проживання боржника, де він ніколи не проживав та не був зареєстрований. Також місцевий суд безпідставно не розглянув його заяву про забезпечення позову, яка була ним подана з позовною заявою.   
Учасники справи своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Згідно п.4. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ухвалюючи судове рішення про передачу даної справи на розгляд іншого суду за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що  місцем виконання виконавчого документу, яке було обране стягувачем, є місце знаходження майна боржника - виконавчий округ міста Києва, де було відкрите виконавче провадження, а тому  відсутні підстави стверджувати, що місцем виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса є Кальміуський район міста Маріуполя. 
Проте погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на таке.
За загальним правилом, відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас статтею 28 ЦПК України передбачено випадки, коли підсудність справи визначається за вибором позивача.

Зокрема, частиною дванадцятою наведеної норми ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Місце виконання рішення визначене ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.ч.1,2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, зі змісту цієї норми закону вбачається, що місцем виконання виконавчого документу можуть бути місце проживання, перебування, роботи боржника  або  за місцезнаходженням його майна. 

Апеляційним судом встановлено, що 15 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження № 61840615 за виконавчим написом № 2636, який виданий 03 березня  2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ  «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 37105,07 грн (а.с. 8).

В ході примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса проведено ряд виконавчих дій, зокрема, постановами приватного виконавця від 15 квітня 2020 року накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках АТ «ОТП Банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «ПУМБ», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «ПриватБанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Укргазбанк», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 41115,58 грн (а.с.9).

Згідно копії паспорту, ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с 6 зворот).

З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» від 19 липня  2020 року вбачається, що ОСОБА_1 працює в  магазині «Продукти-822», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ), його заробітна плата зараховується на картковий рахунок, відкритий в Райффайзен банк Аваль». На зазначений рахунок накладено арешт,  здійснюються відрахування із заробітної плати  (а.с. 26, 49-50). 

Отже, вбачається, що місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, який оспорює позивач, є зокрема місце роботи останнього – Іллічівський  район міста Маріуполя Донецької області, де работодавцем здійснюються відрахування із заробітної плати  ОСОБА_1   на користь стягувача. 

Таким чином, позивач,  скориставшись  своїм правом вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності, підсудна дана справа, обґрунтовано звернувся з позовом до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області за місцем виконання виконавчого напису.
   Посилання в ухвалі суду першої інстанції на те, що місцем виконання оскаржуваного позивачем виконавчого напису нотаріуса є Дніпровський район міста Києва, за яким такий напис був прийнятий до виконання приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. на правильність обрання позивачем підсудності даної справи у альтернативному порядку не впливає, оскільки місцем виконання виконавчого документу є не місце відкриття виконавчого провадження, а місце проживання, перебування, роботи боржника  або  місцезнаходження його майна.   
            Таким чином, судом першої інстанції, всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження», помилково ототожнено місце відкриття виконавчого провадження  приватним виконавцем та місце виконання виконавчого напису нотаріуса.
За таких обставин, передача судом першої інстанції позовної заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на розгляд іншого суду, на підставі п.1.ч.1.ст. 31 ЦПК України, не відповідає вимогам закону.  
Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону, не була розглянута заява позивача про забезпечення позову, є необґрунтованими, оскільки у відповідності до  вимог п.2 ч.1.ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову – до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. З огляду на те, що місцевий суд дійшов висновку про те, що дана справа належить до територіальної підсудності іншого суду, підстави для розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову на час постановлення оскарженої ухвали у суду були відсутні.
  Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції, як постановлена з порушенням вимог процесуального закону щодо порядку вирішення питання щодо підсудності справи, та така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду  для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 червня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

Повний текст постанови складено  28 липня  2020 року.

Суддя: