ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2020 р.           Справа№ 911/2756/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Михальської Ю.Б. 
 
Секретар судового засідання: Огірко А.О.

За участю представників учасників процесу:
від позивача: адвокат Ганченко М.О. - за довіреністю № 1-2246 від 23.01.2020;
від відповідача: адвокат Пономаренко Н.О. - за довіреністю № 255 від 05.08.2020;
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: адвокат Пронюк В.Я. - за довіреністю № 14-190 від 17.05.2019;
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Богдан С.В. - за довіреністю № Др-292-1219 від 26.12.2019.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19 (суддя Антонова В.М., м. Київ, повний текст рішення складено 28.05.2020)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ
до Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради, м.   Ірпінь Київська обл.
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство «Нафтогаз України», м.   Київ
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Київоблгаз», м. Боярка, Київська обл.
про стягнення 30 256 957,36 грн та зобов`язання вчинити певні дії

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
04.11.2019 Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (надалі - АТ «Укртрансгаз»/позивач/скаржник) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (надалі - КПП «Теплоенергопостач» ІМР/відповідач) про стягнення 30 256 957,36 грн та зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в загальному обсязі 4 527,763 тис. куб. м.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КПП «Теплоенергопостач» ІМР незважаючи на відсутність у останнього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу в загальному обсязі 4 527,763 тис. куб. м, що був придбаний позивачем за результатами проведення публічних закупівель та поданий до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС.
З огляду на вказане, позивач вважає, що відповідач безпідставно заволодів майном, яке зобов`язаний повернути позивачу в силу приписів ст.   1213 ЦК України.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19 (суддя Антонова В.М. м. Київ, повний текст рішення складено 28.05.2020) у задоволенні позову відмовлено.
Судове рішення прийнято з посиланням на ст.ст. 16, 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та мотивоване тим, що оскільки між позивачем, відповідачем та третіми особами станом на січень - березень 2017 року існували договірні відносини з визначеним обсягом постачання, розподілу та транспортування природного газу відповідно до укладених договорів, і відповідачем не було здійснено перевищення обсягу місячної норми з відбору, розподілу та споживання природного газу в розмірі кожного місяця поставки газу окремо, то дії відповідача не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу за спірний період його використання.
Крім того, внаслідок дій третьої особи щодо ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ (позивача) виник неврегульований небаланс обсягів природного газу за січень - березень 2017 року, тому посилання позивача у позовній заяві на відбір відповідачем природного газу за спірний період за відсутності виданих останньому номінацій на планові поставки газу не може бути кваліфіковано як несанкціонований та не вказує про безпідставність набуття відповідачем спірних обсягів природного газу з газотранспортної системи позивача.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - АТ «НАК «Нафтогаз України»/скаржник) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні вартості природного газу та прийняти в цій частині  нове рішення про стягнення 30   256   957,36 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначає, поміж іншого, що останнє не постачало природній газ у спірний період; за відсутності у газотранспортній системі природного газу, що не був підтверджений постачальником - АТ «НАК «Нафтогаз України» шляхом подання номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) для відповідача, останнім було фактично спожито газ з обсягів, що належать АТ «Укртрансгаз»; у відповідача були відсутні правові підстави для набуття майна позивача; відсутні також і договірні відносини між сторонами спору щодо постачання газу.
Також, не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані, зокрема, тим, що відповідач незважаючи на відсутність підтверджених обсягів природного газу, а відтак і постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, незаконно здійснив відбір природного газу обсягом 4   527,763 тис.куб.м. у січні-березні 2017 року, що підтверджується реєстрами АТ «Київоблгаз».
Отже, здійснений відповідачем відбір природного газу в обсязі 4   527,763   тис.куб.м. з ресурсу позивача за відсутності у відповідача постачальника природного газу за спірний період та будь-яких договірних відносин з позивачем, вказує на наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст. 1212 ЦК України.
Крім того, скаржник зазначає, що висновки суду першої інстанції про неможливість фізичного отримання природного газу відповідачем від позивача у зв`язку з тим, що відповідач не є «прямим споживачем», є невірними, оскільки факт споживання обсягів природного газу підтверджений звітами про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного відповідачем з точки виходу оператора газорозподільних мереж.
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
28.07.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи  «Київоблгаз» надійшов відзив № 2207/07 від 22.07.2020 на апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19, відповідно до якого, третя особа просить апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
14.08.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз», згідно з яким КПП «Теплоенергопостач» ІМР просить апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19 залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
14.08.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України», згідно з яким КПП «Теплоенергопостач» ІМР просить апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19 залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
27.08.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи  «Київоблгаз» надійшов відзив № 1349 від 26.08.2020 на апеляційні скарги АТ «Укртрансгаз» та АТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 року, відповідно до якого, третя особа просить, зокрема, відмовити АТ «Укртрансгаз» в задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19; відмовити АТ «НАК «Нафтогаз України» в задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19; залишити в силі рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19.
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» не надало, що у відповідності до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Акціонерне товариство «Укртрансгаз» відзиву на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не надало, що у відповідності до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 02.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» передано раніше визначеному автоматизованою системою складу суду, а саме: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.
13.07.2020 судді Іоннікової І.М. надійшла заява про самовідвід від розгляду справи № 911/2756/19.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 у справі №   911/2756/19 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи № 911/2756/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19 задоволено; справу № 911/2756/19 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни відведеного судді відповідно до ст. 32 ГПК України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 у справі №   911/2756/19 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи № 911/2756/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19 задоволено; справу № 911/2756/19 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни відведеного судді відповідно до ст. 32 ГПК України.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 14.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» передано раніше визначеному автоматизованою системою складу суду, а саме: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 911/2756/19 задоволено клопотання Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та поновлено строк на апеляційне оскарження на  рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19; відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19 призначено на 16.09.2020; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у справі № 911/2756/19 задоволено клопотання Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та поновлено строк на апеляційне оскарження на  рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі №   911/2756/19; відкрито апеляційне провадження у даній справі; об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз»; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19 призначено на 16.09.2020; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.
Явка представників сторін
16.09.2020 в судове засідання з`явилися представники Акціонерного товариства «Укртрансгаз», Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради, Акціонерного товариства «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Київоблгаз».
Позиція учасників справи
16.09.2020 в судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Нафтогаз України» підтримав вимоги своєї апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, а оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні вартості природного газу скасувати та прийняти в цій частині  нове рішення про стягнення 30   256   957,36 грн.
Представник Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в судовому засіданні 16.09.2020 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав викладених у ній, а оскаржуване судове рішення - скасувати.
В судовому засіданні 16.09.2020 представники Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради та Акціонерного товариства «Київоблгаз» заперечували проти вимог апеляційних скарг АТ «Нафтогаз України» та АТ «Укртрансгаз» з підстав викладених у відзивах на апеляційні скарги та просили рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19 - залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2016 КПП «Теплоенергопостач» ІМР відповідно до підписаної останнім заяви-приєднання № 09420WR1G8FT016 (а.с. 238, т. 1) приєдналося до умов типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), (а.с. 146-150, т.   1).
Умовами типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №   2498, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №   1384/27829, передбачено, що:
- п. 1.1 договору - цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи;
- пункт 2.1 договору - за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором;
- п. 3.1 договору - санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником. За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи;
- п. 3.3 договору - Споживач, що не є побутовим, зобов`язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання. Якщо за підсумками місяця фактичний об`єм споживання природного газу Споживача буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, врегулювання небалансу (дефіциту) природного газу буде здійснюватись його постачальником у встановленому законодавством порядку та відповідно до умов договору постачання природного газу;
- п.6.1 договору - оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем;
- п. 6.4 договору - оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів;
- п. 6.6 договору - надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем;
- п. 12.1 договору - цей Договір укладається на невизначений строк.
Так, на виконання умов вищевказаного договору, Оператором ГРМ (ПАТ "Київоблгаз" в особі Ірпінської дільниці Києво-Святошинської ФЕГГ ПАТ "Київоблгаз") у період з січня по березень 2017 року було розподілено відповідачу природного газу в загальному обсязі 4 527 763 куб.м, а в розрізі по місяцях: січень 2017 року - 1 957 505 куб.м, лютий 2017 року - 1   641   270   куб.м, березень 2017 року - 928 988 куб.м.
Отже, загальна вартість розподіленого газу склала 3 081 776,61 грн, а по місяцях: у січні 2017 року - 1 332 356,21 грн, лютий 2017 року - 1   117   114,01   грн, березень 2017 року - 632 306,39 грн.
За вищевказаний період надання послуг з розподілу газу підтверджено наданими за підписами Оператора ГРМ та відповідача актами надання послуг з транспортування природного газу (на розподіл природного газу) за №   1201200042 від 31.01.2017, № 1201200042 від 28.02.2017 та №   1201200042 від 31.03.2017 (а.с. 131-133, т. 1).
Також, як вбачається із матеріалів справи, 01.04.2016 між позивачем (як газотранспортним підприємством) та відповідачем (як замовником) укладено договір № 1604000225/BOY/2016/12.0501 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (надалі - Договір від 01.04.2016), (а.с. 60-62, т.   1).
Згідно з п. 1.1. Договору від 01.04.2016 газотранспортне підприємство зобов`язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов`язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.
Обсяг відбору газу замовником та його споживачами протягом місяця не повинен перевищувати обсяг газу, що передається замовником у магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства в цьому місяці (п. 2.8 Договору від 01.04.2016).
У відповідності до п.п. 3.1, 3.4 Договору від 01.04.2016 послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.
Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.
Пунктом 1.2 Договору від 01.04.2016 сторони погодили річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника.
Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016. Умови договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладення, а саме з 01.04.2016. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 Договору від 01.04.2016).
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази відмови сторін від умов Договору від 01.04.2016, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що даний договір продовжив свою дію на 2017 рік.
Так, на виконання умов Договору від 01.04.2016 за період транспортування природного газу січень - березень 2017 року між сторонами були підписані та скріплені печатками акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 01-17-1604000225/BOY/2016/12.0501 від 31.01.2017 в обсязі протранспортованого газу в 1 957,505 тис.куб.м на суму 388 760,50 грн, № 02-17-1604000225/BOY/2016/12.0501 від 28.02.2017 в обсязі протранспортованого газу в 1 641,270 тис.куб.м на суму 325 956,23 грн та № 03-17-1604000225/BOY/2016/12.0501 від 31.03.2017 в обсязі протранспортованого газу в 928,988 тис.куб.м на суму 184 497,01 грн (а.с. 63, 63-а, 64, т. 1).
В подальшому, 19.04.2016 Постановою Кабінету Міністрів України №   357 було затверджено примірний договір про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.
Отже, на виконання вищевказаної постанови КМУ, 30.09.2016 між третьою особою-1 (як постачальником) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір № 1667/1617-ТЕ-17 постачання природного газу (надалі - Договір від 30.09.2016), (а.с. 50-54, т. 1).
Пунктом 1.1. Договору від 30.09.2016 передбачено, що постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.
В силу п. 1.2 Договору від 30.09.2016 природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.
Постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 5 900 тис.куб.м., у тому числі за місяцями (тис.куб.м.): жовтень 2016 року - 600 тис.куб.м., листопад 2016 року - 900 тис.куб.м., грудень 2016 року - 1100 тис.куб.м. Всього за ІV квартал 2016 року - 2 600 тис.куб.м. Січень 2017 року - 1 200 тис.куб.м., лютий 2017 року - 1 100 тис.куб.м., березень 2017 року - 1 000 тис.куб.м.. Всього за І квартал 2017 року - 3 300 тис.куб.м. (п. 2.1 Договору від 30.09.2016).
За змістом п. 2.6 Договору від 30.09.2016 розподіл (транспортування) природного газу за цим договором здійснює оператор розподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ «Київоблгаз», з яким споживач уклав відповідний договір.
Згідно з п.п. 2.3, 2.4 Договору від 30.09.2016 плановий обсяг за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін. Допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі +/- 5 відсотків (плюс/мінус 5 відсотків), підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін.
Відповідно до п. 3.8. Договору від 30.09.2016 у разі коли оператор газотранспортної системи за підсумками розрахункового періоду встановлює негативний небаланс за об`єктами споживача, споживач зобов`язаний у порядку, визначеному цим договором, оплатити постачальнику витрати на врегулювання такого небалансу, зокрема вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування. При цьому споживач погоджується на оплату в безумовному порядку вартості наданої постачальникові оператором газотранспортної системи послуги з балансування. Якщо між сторонами укладено декілька договорів про постачання природного газу, то постачальник самостійно обирає договір, за яким споживач зобов`язаний у повному обсязі оплатити постачальнику в порядку, визначеному таким договором, вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування.
Сторони погодили виключний перелік документів, які вони вважають достатніми та належними для підтвердження постачальником його витрат на врегулювання негативного небалансу, зокрема, оплату вартості послуги балансування:
- рахунок постачальника на оплату споживачем вартості наданої оператором газотранспортної системи з балансування, який подається постачальником споживачу після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом;
- копія платіжного доручення постачальника про оплату наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування або витяг з додатка до рахунка-фактури на надані оператором газотранспортної системи послуги з балансування, що подається постачальнику з деталізацією вартості послуг з балансування за споживачами.
Вибір одного із зазначених документів здійснюється постачальником 
У відповідності до п.п. 3.4 - 3.6 Договору від 30.09.2016 приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.
Споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:
- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);
- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.
Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта.
Ціна за 1000 куб.м. природного газу за цим договором становить 4   942,00 грн, крім того податок на додану вартість - 20% . Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн (п. 5.2 Договору від 30.09.2016).
За змістом п. 12.1 Договору від 30.09.2016, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.
В подальшому, 23.01.2017 між третьою особою-1 та відповідачем було підписано додаткову угоду № 1 до договору від 30.09.2016 (а.с. 66, т. 2), відповідно до змісту якої сторони виклали деякі пункти договору в новій редакції.
Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов Договору від 30.09.2016 відповідач надіслав третій особі-1 документи, визначені в п.   3.5 Договору від 30.09.2016, та для підписання акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, складені ним за січень - березень 2017 року, в обсязі використаного газу по місяцях: січень 2017 року - 1   572,227 тис.куб.м, що склало вартість 9 323 935,00 грн; лютий 2017 року - 1   282,714 тис.куб.м, що склало вартість 7 607 007,11 грн; березень 2017 року - 755,026 тис.куб.м, що склало вартість 4 477 606,19 грн.
Також, з матеріалів справи вбачається, що 31.10.2016 між третьою особою-1 (як постачальником) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір № 1872/1617-БО-17 постачання природного газу (надалі - Договір від 31.10.2016), (а.с. 55-59, т. 1). 
Пунктом 1.1. Договору від 31.10.2016 визначено, що постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 Договору від 31.10.2016).
Згідно з п. 2.1 Договору від 31.10.2016 постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 1290,0   тис.куб.м., у тому числі за місяцями (тис.куб.м.): жовтень 2016 року - 100   тис.куб.м, листопад 2016 року - 200 тис.куб.м, грудень 2016 року - 230   тис.куб.м. Всього за ІV квартал 2016 року - 530 тис.куб.м. Січень 2017 року - 300 тис.куб.м, лютий 2017 року - 260 тис.куб.м, березень 2017 року - 200   тис.куб.м. Всього за І квартал 2017 року - 760 тис.куб.м.
Пункти 2.3, 2.4, 2.6, 3.4 - 3.6, 3.8 Договору від 31.10.2016 на момент його підписання були повністю ідентичні умовам п.п. 2,3, 2.6, 3.4 - 3.6 Договору від 30.09.2016.
Відповідно до п. 5.2 Договору від 31.10.2016 ціна за 1000 куб.м. природного газу за цим договором з 01.10.2016 становить 5 916,00 грн, крім того податок на додану вартість (20%) - 1 183,20 грн. До сплати за 1000 куб.м природного газу разом з ПДВ - 7 099,20 грн.
Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення (п. 12.1 Договору від 31.10.2016).
З матеріалів справи вбачається, що додатковими угодами №№ 1-3 від 28.10.2016, від 22.11.2016, від 30.12.2016 сторони вносили зміни в умови договору щодо визначення ціни за природний газ (а.с. 77-79, т. 2).
В подальшому, 23.01.2017 між третьою особою-1 та відповідачем було підписано додаткову угоду № 4 до Договору від 30.10.2016 (а.с. 80-81, т.   2), відповідно до змісту якої сторони виклали деякі пункти договору в новій редакції.
На виконання умов Договору від 30.10.2016 відповідач надіслав третій особі документи, визначені в п. 3.5 Договору від 30.10.2016, та для підписання акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, складені ним за січень - березень 2017 року, в обсязі використаного газу по місяцях: січень 2017 року - 310,661 тис.куб.м, що склало вартість 1   842   343,99 грн; лютий 2017 року - 293,296 тис.куб.м, що склало вартість 1   739   362,60 грн; березень 2017 року - 151,643 тис.куб.м, що склало вартість 899 303,65 грн.
Між іншим, як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, з метою підтвердження постачання відповідачу природного газу виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій) у січні, лютому та березні 2017 року, відповідачем було складено та направлено третій особі-1 акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2017, від 28.02.2017 та від 31.03.2017.
Так, відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 постачальник передав споживачу, а той спожив природного газу у обсязі 74,617 тис.куб.м на суму 624 902,45 грн.
Згідно з актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 постачальник передав споживачу, а той спожив природного газу у обсязі 1,000 тис.куб.м на суму 10 141,20 грн.
Як вбачається із акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2017 постачальник передав споживачу, а той спожив природного газу у обсязі 22,319 тис.куб.м на суму 210 673,50 грн.
Матеріали справи містять листи вих. № 26-1653/1.2-17 від 16.02.2017 (а.с. 34, т. 2), вих. № 26-2699/1.2-17 від 16.03.2017 (а.с. 38-39, т. 2), вих. № 26-3447/1.2-17 від 13.04.2017 (а.с. 52-53, т. 2) відповідно до яких, третя особа-1 повернула відповідачу без підписання акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, складені відповідачем на виконання договорів від 30.09.2016, від 30.10.2016 та за постачання газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій) у січні, лютому та березні 2017 року, з підстав відсутності підтвердження третій особі відповідачу планових обсягів (номінацій) природного газу на спірні місяці поставки газу.
Отже, саме відсутність номінацій на поставку газу визначена позивачем у позові, як підстава безпідставного набуття відповідачем у січні - березні 2017 року природного газу з газотранспортної системи позивача у загальному обсязі 4 527,763 тис.куб.м, які були придбані останнім у третьої особи-1 за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС.
На обґрунтування заявлених позовних вимог у матеріалах справи наявний поданий позивачем скоригований звіт ПАТ «Київоблгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2017 року, звіт ПАТ «Київоблгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2017 року, звіт про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Київоблгаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за березень 2017 року, алокація (звіт) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, послуги транспортування (постачальниками), реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Київоблгаз» у січні 2017 року, реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Київоблгаз» в лютому 2017 року, інформація про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених на Операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік, списання газу на балансування 01.01.2016 - 30.06.2018.
На переконання позивача, відповідач набув природний газ останнього у січні - березні 2017 року в загальному обсязі 4 527,763 тис.куб.м без будь-якої підстави, позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно в натурі на підставі ст. 1212, ч. 1 ст. 1213 ЦК України та про відшкодування вартості такого майна на підставі ч. 2 ст. 1213 ЦК України.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.
Частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Перелік способів захисту, зазначений в ч. 2 ст. 16 ЦК України, не є вичерпним, та суду надано право захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 3 ст. 16 ЦК України).
Приписами статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Так, у відповідності до ст. 1212 ЦК України, які визначають умови задоволення вимог у кондикційних зобов`язаннях, обов`язковою умовою для повернення майна передбачають одночасну сукупність трьох елементів:
- збільшення (набуття) майна у набувача (або збереження такого майна) з одночасним зменшенням майна у потерпілого у відповідному розмірі (або не збільшення такого майна);
- збільшення (збереження) майна у набувача за рахунок потерпілого;
- первісна відсутність правових підстав для збільшення (збереження) майна у набувача, або відпадіння таких підстав у подальшому (як у даному випадку стверджує позивач).
Встановлення сукупності зазначених умов є предметом доказування для позивача та, відповідно, оцінки для суду за результатами дослідження поданих сторонами в обґрунтування своїх вимог чи заперечень до суду документів.
Відповідно до п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи прямий споживач - споживач, об`єкти якого приєднані безпосередньо до газотранспортної системи.
Отже, у розумінні термінів п. 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, відповідач не підключений безпосередньо до газової мережі позивача, таким чином не є "прямим споживачем", тобто фізичне отримання газу відповідачем у позивача виключається.
Доводи позивача спростовують звіти ПАТ «Київоблгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень та лютий 2017 року та звіт про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Київоблгаз» між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за березень 2017 року, з яких вбачається, що з мереж УМГ ПАТ «Укртрансгаз» у січні 2017 року з підтвердженим обсягом номінацій розподілено теплогенеруючим підприємствам, серед яких не значиться відповідач, 60   279,000 тис.куб.м природного газу, аналогічно у лютому 2017 року - 50   534,000 тис.куб.м природного газу.
Відповідно до реєстру місячних обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК «Нафтогаз України» через газорозподільні мережі газорозподільної компанії ПАТ «Київоблгаз», споживачами обсягу природного газу у січні та лютому 2017 року є теплогенеруючі підприємства, у тому числі відповідач в об`ємі 1 957,505 тис.куб.м та відповідно 1   641,270   тис.куб.м, а постачальником - третя особа-1 по укладеним договорам.
Відтак, докази подані позивачем не доводять того, що відповідач безпідставно набув з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, за період з січня по березень 2017 року включно природний газ в загальному обсязі 4 527,763 тис. куб. м, який належить позивачу.
З інформації про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу, віднесених на операторів газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік вбачається, що цей обсяг природного газу віднесений на Оператора газорозподільної системи з вказівкою в якості небалансу.
Згідно з приписами Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування, які є складовими послуги транспортування природного газу, здійснюються виключно на підставі договору транспортування.
Отже, надання позивачем складених ним документів обліку, у тому числі й у відношенні спірного обсягу природного газу, свідчить про наявність договірних відносин з Оператором газорозподільної системи, які регламентують відносини небалансу по такому газу, що є несумісним з твердженням позивача про відсутність жодних правових підстав відносно передачі такого спірного газу з газотранспортної системи позивача відповідачу.
Чинне законодавство України в даному випадку передбачає захист майнових інтересів Оператора газотранспортної системи в межах правовідносин комерційного балансування, урегульованого розділом ХІV Кодексу газотранспортної системи, яке має договірний характер.
Крім того, з наданих позивачем реєстрів обсягів газу вбачається, що відповідний обсяг природного газу був використаний відповідачем як споживачем за договором з третьою особою-1 через газорозподільні мережі ПАТ «Київоблгаз».
Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем, відповідачем та третіми особами станом на січень - березень 2017 року існували договірні відносини з визначеним обсягом постачання, розподілу та транспортування природного газу відповідно до укладених договорів, і відповідачем не було здійснено перевищення обсягу місячної норми з відбору, розподілу та споживання природного газу в розмірі кожного місяця поставки газу окремо, суд дійшов висновку, що дії відповідача не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу за спірний період його використання.
Стосовно відсутності номінацій у відповідача на право постачання йому природного газу для виробництва теплової енергії відповідно до укладених договорів, слід зазначити те, що відповідно до п. 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності) (в редакції до внесення змін постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437).
Водночас, ненадання номінації на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє третю особу від обов`язків постачати природний газ відповідачу як споживачу по укладеним між ними договорам постачання природного газу. При цьому, планові обсяги постачання природного газу визначені сторонами в п. 2.1 кожного з договорів від 30.09.2016 та від 30.10.2016, і такі обсяги постачання є узгодженими в силу умов вказаних договорів.
Також, договори на постачання природного газу, між відповідачем та третьою особою укладені відповідно до примірного договору про постачання природного газу виробниками теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 357 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 892).
Разом з тим, п. 14 примірного договору передбачено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на заплановані обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися планованими обсягами, зазначеними в пункті 4 цього договору, на відповідний місяць.
Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) у встановленому законодавством порядку.
Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, надану споживачем.
Доводи третьої особи-1 про те, що нею не подавались номінації на постачання природного газу відповідачу на січень - березень 2017 року та не були підписані акти приймання-передачі природного газу за вказаний період, тоді як саме з підписанням актів приймання-передачі п. 13 примірного договору та відповідні йому за змістом пункти договорів на постачання природного газу встановлюють момент переходу права власності на природний газ від постачальника до споживача, свідчить про відсутність господарських операції з поставки природного газу між нею та відповідачем, є необґрунтовані, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (чинній в спірний період) затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), яким в пп. 4 п. 3 визначено обов`язок НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені п.п. 15-17 цього Положення.
Пунктом 15 вищевказаного Положення передбачено, що виробник теплової енергії до 01.04.2017 має право придбати природний газ у НАК «Нафтогаз України» для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30.09.2015 поширювалася дія статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», виконав обов`язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.
У відповідності до п. 17 Положення, постачання природного газу НАК «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем виконано обов`язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання, що підтверджується довідкою, яка видана відповідачем за підписом головного бухгалтера підприємства, довідкою АТ «Державний ощадний банк України» вих. № 56-12/592 від 04.05.2020 та копією договору банківського рахунку №   2603/03 (у національній валюті) від 13.10.2014.
Крім того, у відповідності до п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/2017» для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року було доручено видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 357 «Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії», та з дотриманням принципу недискримінації.
Невидача номінацій НАК «Нафтогаз України» є неправомірним та унеможливлює безперешкодне отримання споживачами відповідно до укладених договорів постачання необхідних обсягів природного газу, оскільки, у тому числі, може мати наслідком обмеження або взагалі припинення надання АТ «Київоблгаз» послуг з розподілу природного разу у зв`язку з відсутністю підтверджених обсягів природного газу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17.
Оскільки третя особа-1 на підставі спеціального нормативного правового акту щодо опалювального сезону 2016/2017 року, яким є розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року» було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, то це є обов`язком ПАТ «НАК "Нафтогаз України», а не його правом.
Разом з тим, внаслідок дій третьої особи стосовно ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ (позивача) виник неврегульований небаланс обсягів природного газу за січень - березень 2017 року, а відтак, посилання позивача у позовній заяві на відбір відповідачем природного газу за спірний період за відсутності виданих останньому номінацій на планові поставки газу не може бути кваліфіковано як несанкціонований та не вказує про безпідставність набуття відповідачем спірних обсягів природного газу з газотранспортної системи позивача.
З урахуванням вищевикладеного, позивачем не доведено безпідставність як передачі природного газу з його газотранспортної системи відповідачу, так і безпідставність отримання цього газу останнім, а також те, що власником цього газу є позивач, що зумовлює неможливість задоволення заявлених позовних вимог та зобов`язання відповідача повернути позивачу майно (природний газ) на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.
Крім того, оскільки вимога позивача про стягнення з відповідача 30   256 957,36 грн, що є вартістю вищевказаного природного газу обсягом 4   527,763 тис. куб. м, ґрунтується на тих самих підставах і фактично є альтернативною та заявлена з метою стягнення вартості газу в разі відсутності газу у відповідача.
З урахуванням вищенаведеного, місцевий господарський суд, належним чином оцінивши матеріали справи, прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для правового захисту інтересів позивача у межах цього спору, а наслідком є відмова в задоволенні позову в повному обсязі.
Щодо доводів наведених у апеляційній скарзі АТ «НАК «Нафтогаз України», то слід зазначити наступне.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів у відповідності до приписів ст. 74 ГПК України, на підтвердження доводів скаржника про припинення поставки газу відповідачу згідно з положеннями договору та вимог розділу 10 Кодексу ГТС, а також підтвердження того, що в газотранспортних магістралях, через які відповідач отримував природній газ, у спірному періоді не було обсягів газу, які спожив відповідач.
Разом з тим, наявність договірних правовідносин між позивачем та відповідачем підтверджується матеріалами справи, а саме договором №   1604000225/ВОУ/201612.0501 від 01.04.2016 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також договорами на постачання природного газу відповідача з АТ «НАК «Нафтогаз України», виключають можливість застосування у даних правовідносинах ст. 1212 ЦК України, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову. Доказів дострокового розірвання вказаних договорів, визнання їх недійсними, тощо, матеріали справи не містять.
Таким чином, доводи скаржника про фактичну відсутність договірних відносин у січні-березні 2017 року є не доведеними та необґрунтованими. 
Стосовно доводів наведених у апеляційній скарзі АТ «Укртрансгаз», необхідно зазначити таке.
Оскільки позивачем обраний спосіб захисту відповідно до ст. 1212 та ст. 1213 ЦК України, то відповідно до усталеної судової практики щодо вирішення спорів у таких взаємовідносинах, в першу чергу необхідно досліджувати саме наявність ознак безпідставного набуття спірного майна, а також витребовувати таке майно може його власник.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Усталеною судовою практикою закріплено, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
З огляду на положення статей 11, 202, 509, 626 ЦК України достатньою підставою для набуття (збереження) майна може бути укладений між відповідними особами договір. Отож набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
Таким чином, чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів), що виключає можливість застосування до відповідних правовідносин положень статті 1212 ЦК України.
Враховуючи наявні у матеріалах справи докази існування у спірний період договірних відносин та недоведеність позивачем факту відбору саме належного йому природного газу, то у позивача відсутні правові підстави стверджувати про безпідставне набуття відповідачем майна позивача та вимагати його повернення на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.
Інші твердження апеляційних скарг не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19, а відтак у даному випадку скаржниками не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
За таких обставин решту аргументів скаржників, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19 підлягає залишенню без змін.
Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання зазначених апеляційних скарг згідно статті 129 ГПК України покладаються на скаржників.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.05.2020 у справі № 911/2756/19 залишити без змін.
3. Справу № 911/2756/19 повернути до Господарського суду Київської області.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 23.09.2020.

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Ю.Б. Михальська