УХВАЛА

22 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 400/3881/19
адміністративне провадження № К/9901/22856/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Радишевської О.Р., Шевцової Н.В., 
перевірив касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства «Снігурівський благоустрій» до виконуючого обов`язки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області Калнауса Олега Робертовича, Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 07 жовтня 2019 року №100, 
В С Т А Н О В И В:
03 вересня 2020 року Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області (далі   - ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області) повторно звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
До касаційної скарги додано клопотання, в якому ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області просить поновити пропущений процесуальний строк, посилаючись на те, що вперше до суду касаційної інстанції касаційну скаргу подано вчасно, проте ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21серпня 2020 року первісну скаргу повернуто особі, яка її подала, з підстав визначених статтею 332 КАС України. Посилаючись на те, що з урахуванням приписів вказаної ухвали суду, ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області повторно направляє касаційну скаргу, складену у відповідності до вимог статей 328, 330 КАС України, заявник просив суд поновити пропущений строк.
Частиною третьою статті 329 КАС України встановлено, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою     статті 333 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Перевіривши зазначені представником заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження та докази, додані на їх підтвердження, з огляду на відсутність зволікання у поданні касаційної скарги після її повернення, колегія суддів дійшла висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини третьої статті 329 КАС України.
Аналізуючи доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
У листопаді 2019 року Комунальне підприємство «Снігурівський благоустрій» (далі - КП «Снігурівський благоустрій») звернулася до суду з адміністративним позовом до виконуючого обов`язки начальника ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області Калнауса О.Р., ГУ   Держпродспоживслужби в Миколаївській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 07 жовтня 2019 року №100. Позов обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою установлено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються. Натомість позивача притягнуто до відповідальності за одне й те саме порушення, а виконати вимоги припису у КП «Снігурівський благоустрій» не було можливості, оскільки і припис, і рішення до підприємства надійшли одночасно.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій від 07   жовтня 2019 року №100.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині щодо обставин, за яких рішення про застосування штрафних санкцій від 07   жовтня 2019 року №100 необхідно скасувати. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року залишено без змін.
Предметом спору у цій справі є правомірність застосування адміністративно-господарських санкцій  до суб`єкта господарювання у сфері господарської діяльності та формування тарифів.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами  норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняте нове рішення про відмову у позові.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Порядок розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження, визначений Главою 10 КАС України.
Так, частинами  першою - другою статті 257 КАС України установлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України такими винятками є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено.
У касаційній скарзі заявник послався на те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки питання встановлення, формування та застосування державних (регульованих) цін, зокрема, під час формування тарифів на комунальні послуги, в тому числі безпідставне включення до складової тарифів коштів для реалізації інвестиційної програми за її відсутності, стосується споживачів, які, оплачуючи такі послуги, фінансують неіснуючу інвестиційну програму. 
Перевіряючи матеріали касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що зміст ухвалених у цій справі судових рішень та доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що  судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Так, з оскаржуваних судових рішень вбачається, що підставою для  скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 07 жовтня 2019 року №100 стало те, що його прийнято з порушенням вимог статті 250 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за правилами якої, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом. Вирішуючи спір та перевіряючи обставини справи, суд апеляційної інстанції встановив, що до складових розрахунку тарифів на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів включено, серед іншого, така складова як «рентабельність», що передбачено пунктом 21 Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року №1010 (чинних на час формування та затвердження відповідних тарифів, далі - Порядок №1010). Проте, визначення «планового прибутку» та «рентабельності» не є тотожними поняттями, тому зазначення в акті перевірки про включення при розрахунку позивачем тарифів такої складової тарифу, як «плановий прибуток», що включається до складу тарифу за наявності інвестиційної програми, погодженої органом місцевого самоврядування, з посиланням на пункти 22-24 Порядку №1010, є помилковими. Крім того, оскаржуване рішення від 07 жовтня 2019 року прийнято відповідачем поза межами строку, встановленого статтею 250 ГК України, та містить суперечливі відомості. Так в оскаржуваному рішенні від 07 жовтня 2019 року №100 ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області зазначило розмір адміністративно-господарських санкцій, передбачених пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України від 21 червня 2012 року №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» (далі - Закон №5007-VI) та, одночасно, послалося на положення пункту 4 частини першої статті 20 цього ж Закону, яким передбачено відповідальність за невиконання приписів уповноважених органів або створення перешкод для виконання покладених на них функцій - штраф у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Інші доводи та аргументи ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області зводяться до правомірності дій відповідача, переоцінки доказів у справі, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначені заявником виняткові обставини, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою  статті 328 КАС України, Верховним Судом відхилено, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. Поновити Головному управлінню Держпродспоживслужби в Миколаївській області процесуальний строк на касаційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року.
2. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства «Снігурівський благоустрій» до виконуючого обов`язки начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області Калнауса Олега Робертовича, Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 07 жовтня 2019 року №100 відмовити.
3. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.Р. Радишевська
                                                                                                    Н.В. Шевцова