УХВАЛА
 
09 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 373/1833/17
провадження № 51-8338 ск 18
 
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого                                                 ОСОБА_4 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 22 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 липня 2018 року щодо нього.
03 вересня 2020 року до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого, у якій міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Перевіривши наведені у клопотанні доводи, Суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
 
Відповідно до частини 2 статті 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Положеннями частини першої статті 117 КПК визначено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала касаційну скаргу та пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
В обґрунтування поважності пропуску строку на подання касаційної скарги засуджений посилається на частину 4 статті 429 КПК, яка передбачає, що залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Суд зазначає, що це положення не передбачає продовження строку на касаційне оскарження у випадку повернення касаційної скарги, а надає право звернутися повторно у межах строку на касаційне оскарження, встановленого законом. Таким чином, той факт, що ухвала про повернення скарги отримана після спливу строку на оскарження, не може вважатися обставиною, яка може стати підставою для поновлення строку.
Таким чином, клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження не містить посилання на обставини, які дають підстави для його поновлення, а тому задоволенню не підлягає. 
Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене, керуючись частиною 3 статті 429 КПК, Суд постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 22 березня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 03 липня 2018 року, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                                         ОСОБА_2                                                  ОСОБА_5