П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2844/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Польовий О.Л.  
Суддя-доповідач -  Кузьменко Л.В.   
07 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьменко Л.В. 
суддів:  Совгири Д. І.  Франовської К.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року  (рішення ухвалене суддею Польовим О.Л. 27.02.2020 року в м.Хмельницький, повний текст судового рішення складено 10 березня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.08.2019 №412-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області;
- поновити на роботі ОСОБА_1 з 20.08.2019 на посаді начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області;
- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;
- визнати недійсним запис від 19.08.2019 №20 у трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.
На обґрунтування  позовних вимог позивачка зазначила, що спірним наказом звільнена з посади начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у зв`язку з отриманням двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання її службової діяльності. Позивачка не погоджується з висновками щодо результатів оцінювання її службової діяльності та вважає наказ про звільнення протиправним. Крім цього вказала, що у наказі від 19.08.2019 №20 не зазначені норми Кодексу законів про працю України, на підставі яких з нею розірвано трудовий договір. Крім того, відповідач у день звільнення не провів повного розрахунку з позивачем. 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.08.2019 №412-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.
Поновлено на роботі ОСОБА_1 з 28.02.2020 на посаді начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.
Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі 53176,20 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, покликається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
09.06.2020 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якій позивач зазначає, що заперечує проти доводів наведених в апеляційній скарзі, погоджується з рішенням першої інстанції та просить залишити його без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області  не підлягає до задоволення, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 19.08.2019 №412-к - ОСОБА_1 звільнена з посади начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у зв`язку з отриманням двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання її службової діяльності.
Підставами для прийняття спірного наказу слугували висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності позивачки з оцінкою "негативна", затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03.12.2018 №537-к, та висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності позивачки з оцінкою "негативна", затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.04.2019 №201-к.
Пунктом 3 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.
З висновками щодо результатів оцінювання службової діяльності позивач не погодилась, оскаржила їх до суду. 
Постановою від 28.10.2019 у справі №560/1764/19 Сьомий апеляційний адміністративний суд визнав протиправними та скасував:
- висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності позивачки з оцінкою "негативна", затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03.12.2018 №537-к;
- наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03.12.2018 №537-к "Про затвердження результатів оцінювання діяльності державних службовців Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" в частині затвердження результату оцінювання службової діяльності начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_1 з оцінкою "негативна";
- висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності позивачки з оцінкою "негативна", затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.04.2019 №201-к;
- наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.04.2019 №201-к "Про затвердження результатів оцінювання діяльності державних службовців Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" в частині затвердження результату оцінювання службової діяльності начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_1 з оцінкою "негативна".
Вказана постанова набрала законної сили 28.10.2019.
Задовольняючи позов частково суд першої інстанції зазначає, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 року у справі №560/1764/19  визнано протиправними та скасовано результати оцінювання службової діяльності позивачки, які слугували підставами для прийняття спірного наказу про її звільнення.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.
Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини у сфері державної служби регулюються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який є спеціальним актом вищої юридичної сили в системі законодавства про державну службу та визначає особливості правового регулювання у цій сфері, а тому його положенням у процесі правозастосування надається перевага над положеннями Кодексу законів про працю України. При цьому, положення Кодексу законів про працю України застосовується лише у випадку не урегульованості або неповної урегульованості трудових правовідносин осіб, які мають статус державного службовця.
Частина 1 ст. 1 Закону №889-VIII визначає, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Частини 2, 3 статті 5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом; дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
За приписами пункту 4 частини 1 статті 83 Закону №889-VIII: державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:
1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі;
2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;
3) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності;
4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.
Як вірно встановлено судом першої інстанції підставою для  прийняття спірного наказу слугували висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності позивачки з оцінкою "негативна", затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 03.12.2018 №537-к, та висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності позивачки з оцінкою "негативна", затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.04.2019 №201-к. Але оскільки висновок був скасований рішенням суду у справі №560/2844/19, то і наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 19.08.2019 №412-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу у Теофіпольському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є протиправним.
Судова колегія щодо доводів апеляційної скарги про залишення позовних вимог без розгляду зазначає, що протокольною ухвалою від 27.02.2020 Хмельницький окружний адміністративний суд таке клопотання відповідача вирішив і відмовив у його задоволенні.
Клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду судом касаційної інстанції справи №560/2844/19 вирішено ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання.
В частині відмови у задоволенні позовних вимог судове рішення ніким не оскаржується.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
Доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  07 липня 2020 року.

Головуючий	 	 	Кузьменко Л.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Совгира Д. І.    Франовська К.С.