Ухвала
17 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 541/2026/18
провадження № 61-6862ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 січня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2020 рокуу справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства, стягнення аліментів на неповнолітнюдитину та дружину,
встановив:
У вересні 2018 року  ОСОБА_2  звернулася до суду з вказаним вище позовом.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 січня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину задоволено частково .
Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червонопопівки Кремінського району Ворошиловоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Полтава.
Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 ,      ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Полтава, № 889, складеного      02 серпня 2018 року Київським районним у місті Полтава відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції     у Полтавській області, записавши батьком дитини ОСОБА_1 .
Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (одна четверта) частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Постановою Полтавськогоапеляційного суду від 24 березня 2020 рокурішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 січня 2020 року     в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неї до досягнення дитиною трьох років скасовано.
Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  аліменти на неї         в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи                  з 12 вересня 2018 року і до досягнення трьох років дитиною - ОСОБА_3 ,   ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін. Вирішено питання судових витрат.
10 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавськогоапеляційного суду від 24 березня 2020 рокуу вищевказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
На виконання вимог зазначеної ухвали до Верховного Суду надіслано квитанцію  № 78864 від 29 травня 2020 року про доплату судового збору у розмірі                       1 412, 80 грн, касаційну скаргу у новій редакціїта її копії у відповідності до кількості учасників справи, в якій заявник зазначив, що він оскаржує також і рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 січня 2020 року.
Підставами касаційного оскарження рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 січня 2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування інших норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);
- судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою та третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. 
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.  
ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про зупинення виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 січня 2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2020 рокудо закінчення касаційного провадження. 
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення виконання має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення. Проте заявником не вказано достатніх та обґрунтованих підстав для зупинення виконання вказаних судових рішень і до касаційної скарги не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення їх виконання. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області цивільну справу № 541/2026/18 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення батьківства, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1  про зупинення виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 січня 2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2020 рокувідмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк протягом десяти днів       з дня вручення цієї ухвали, але не пізніше десяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                             С. О. Карпенко
 
                                                                                                             В. А. Стрільчук