УХВАЛА        
 
19 серпня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 128/2728/15-ц
 
провадження № 61-12230ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                            Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_1 , про визнання кредитного договору недійсним, визнання договору іпотеки недійсним, виключення з державного реєстру іпотек запису про обтяження іпотечного майна, зняття заборони відчуження майна,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У серпні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2020 року, здана до поштового відділення зв`язку 12 серпня 2020 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
 
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови отримала 24 січня 2020 року, в підтвердження  чого надає конверт  поштової кореспонденції.  Крім того, 

зазначає, що з 11 лютого по 17 лютого 2020 року знаходилась на стаціонарному  лікуванні, а з 17 лютого 2020 року по 23 лютого 2020 року продовжувала лікуватися вдома, в підтвердження чого надає довідку медичного центру «Статус» від 17 лютого 2020 року. Крім того, зазначає, що не мала можливості вчасно звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у зв`язку із запровадженням на території України карантину.
 
Зазначені заявником причини пропуску процесуального строку не можуть бути визнані поважними з огляду на наступне.
 
Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Частиною третьою статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Згідно відбитку поштового штемпеля на конверті апеляційного суду, доданого до касаційної скарги, вбачається, що заявник 24 січня                    2020 року отримала копію постанови Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2020 року.
 
Отже, ОСОБА_1 мала право звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на судове рішення протягом тридцяти днів з дня вручення їй такого судового рішення, тобто до 24 лютого 2020 року.
 
Посилання заявника на те, що, відповідно до довідки медичного центру «Статус» від 17 лютого 2020 року, вона знаходилась на лікуванні, не заслуговують на увагу, оскільки, ОСОБА_1 мала змогу звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на судове рішення з дня вручення їй такого судового рішення, тобто з 24 січня 2020 року, до хвороби, тобто до 17 лютого 2020 року.
 
Посилання заявника на те, що вона не мала можливості вчасно звернутись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у зв`язку із запровадженням на території України карантину, не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» карантин на усій території України установлено з 12 березня 2020 року, тобто, після 24 лютого 2020 року.
 
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року).
 
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа                       Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
 
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
У зв`язку з тим, що безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції інші докази, які підтверджують причини пропуску строку на касаційне оскарження.
 
Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником судовий збір у розмірі, визначеному підпунктом 7 пунктом             1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», не сплачений.
 
У касаційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
 
За змістом частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року в справі № 761/24881/16-ц (провадження № № 14-57цс18) зазначила, що споживач звільняється від сплати судового збору як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.
 
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний аналіз зазначеного Закону та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому у статті 5 цього Закону, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.
 
Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).
 
При прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.
 
Аналіз наведених норми закону дає підстави для висновку, що від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної (касаційної) скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не третіх осіб. Тобто треті особи при поданні касаційної скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин мають сплачувати судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
 
Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів.
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
 
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми. 
 
Ураховуючи те, що предметом спору є чотири вимоги немайнового характеру (визнання кредитного договору недійсним, визнання           договору іпотеки недійсним, виключення з державного реєстру                іпотек запису про обтяження іпотечного майна, зняття заборони відчуження майна), заявник має сплатити судовий збір у розмірі                  3 897 грн 60 коп (487,2 х 4 х 200 % = 3897,6).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до             УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначений статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 10 вересня          2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      В. С. Жданова