Справа № 297/1212/19

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
        02 липня 2020 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів:Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.,
за участі секретаря: Чучка Н.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 26 вересня 2019 року, головуючий суддя Фейір О.О., у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, 

В С Т А Н О В И В:
      ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  та просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що рішенням Берегівського районного суду від 28 березня 2017 року відповідача зобов`язано до сплати в її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 25 січня 2017 року щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Однак, таких коштів не вистачає на утримання їх доньки, на придбання їй необхідних речей та продуктів харчування. Крім того, з часу постановлення рішення про стягнення аліментів збільшився розмір прожиткового мінімуму на дітей, також, вказаний розмір аліментів є занадто низьким для подальшого матеріального забезпечення дитини. А тому, позивач просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Берегівського районного суду від 26 вересня 2019 року позов задоволено.
       Збільшено розмір аліментів, встановлених рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області № 297/180/17 від 28 березня 2017 року та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового  мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Берегівського районного суду Закарпатської області №297/180/17 від 28 березня 2017 про стягнення з   ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відкликано.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову про збільшення аліментів відмовити. Зокрема зазначає, що він ніде не працює, крім того, він звернувся до суду про зменшення розміру аліментів і рішенням суду від 17.09.2019 року суд зменшив розмір стягуваних аліментів на тверду грошову сумі 1500 грн. 
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
02.07.2020 року ОСОБА_1 надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. 
ОСОБА_2 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать розписка про вручення їй поштового відправлення і неявка сторін не перешкоджає розгляду справи у її відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.
Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.
       З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В той же час, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.
Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини нарівні з позивачкою.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       З моменту ухвалення судового рішення минув час, донька підросла і потребує значно більших матеріальних коштів. Внаслідок цих обставин розмір аліментів, які сплачує відповідач, не достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Такі обставини свідчать про те, що витрати позивача збільшуються, а матеріальне становище ОСОБА_2 погіршується, визначена судом сума є недостатньою для матеріального забезпечення дитини.
       Погіршення матеріального стану отримувача аліментів є підставою, передбаченою ч. 1 ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.
       28 березня 2017 року рішенням Берегівського районного суду ухвалено стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 25 січня 2017 року щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.  (а.с.7). 
       Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України (відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» в редакції від 17.05.2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 

       Отже, одержувач аліментів скористався своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці. 

       Суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, врахував вищенаведені обставини, визначив достатню і розумну суму аліментів, враховуючи вік дітей, стан здоров`я та обставини, передбачені ст. 182 СК України.

       Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України   № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
       Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
       Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та застосовується, зокрема, для загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм (ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»).
       Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
       Таким чином, державою щорічно встановлюється прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення для загальної оцінки рівня життя в Україні. Зважаючи на щорічне зростання прожиткового мінімуму, не потребує доведення той факт, що вартість життя щорічно зростає, що впливає на матеріальний стан позивача.
       На підтвердження своїх заперечень проти позову  ОСОБА_1  не надав належних і допустимих доказів тієї обставини, що він, як батько, несе додаткові витрати на утримання дитини. Як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям.
       Що стосується доводів апелянта щодо існування рішення Берегівського районного суду про зміну способу виконання рішення, то колегія суддів констатує, що з даним рішенням ОСОБА_1 не погодився і також оскаржив його до Закарпатського апеляційного суду. 
       Рішення Берегівського районного суду від 26 вересня 2019 року є законним та обґрунтованим, прийняте в інтересах дитини і підстав для його зміни чи скасування немає.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 9 липня 2020 року.

Головуючий 

Судді