УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/14891/19
Провадження № 22-ц/4820/1275/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 липня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд в складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя – доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/14891/19 за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У червні 2019 року Луцький прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за 4 доби відпустки, що були використані ним в рахунок частини календарного року, яка залишилась після звільнення та отриманого ним грошового забезпечення з 29 по 31 грудня 2018 року у сумі 8088 грн. 24 коп. та судові витрати.
       На підтримання заявлених позовних вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 в період з 20 вересня 2018 року по 28 грудня 2018 року проходив військову службу на посаді заступника начальника відділення з персоналу відділення інспекторів прикордонної служби «Висоцьк» (тип В) відділу прикордонної служби «Римачі»1 категорії (тип Б) Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державного прикордонної служби України, згідно наказу № 429-ос від 20.092018р.
Відповідно до наказу начальника Північного регіонального управління від 27 грудня 2018 року № 462-ос «По особовому складу» припинено контракт та звільнено його з військової служби за підпунктом «ж», у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас. 
Згідно наказу начальника Північного регіонального управління від 28 грудня 2018 року № 629-ос «По особовому складу» майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення.
У зв`язку з виключенням зі списків особового складу і всіх видів забезпечення наказом № 629-ос від 28 грудня 2018 року, ОСОБА_1 не проходив військову службу повний місяць (грудень 2018 року), хоча грошове забезпечення отримав як за повністю відпрацьований місяць. Згідно розрахунку фінансово-економічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання коштів з майора ОСОБА_1 , за отримане ним грошове забезпечення з 29 по 31 грудня 2018 року та за 4 доби відпустки, що були використані ним в рахунок частини календарного року, яка залишилась після звільнення та отриманого ним грошового забезпечення з 29 по 31 грудня 2018 року у сумі 8088 грн. 24 коп.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, посилається на неповне з`ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду щодо недоведеності позовних вимог. Апелянт зазначає, що при розірванні контракту з ОСОБА_1 та звільненні його з військової служби за систематичне невиконання умов контракту, ним було порушено взяті на себе зобов`язання, за якими в разі такого звільнення підлягає поверненню сума грошового забезпечення пропорційно часу, який залишився до закінчення дії контракту, премія, відпустка та одноразова грошова допомога, яка була виплачена при укладенні першого контракту. Тобто відповідач взяв на себе ряд зобов`язань при укладенні контракту, які в подальшому не виконав і як наслідок отримав надлишкове грошове забезпечення, а суд першої інстанції не врахував протиправність дій з боку відповідача, що полягали у порушенні умов контракту, крім того безпідставним є посилання в рішенні на норми ст. 1215 ЦК України.
Тому апелянт просить скасувати заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з закриттям провадження в справі з наступних підстав.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Так судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 - військовій частині НОМЕР_1 .
       Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 462-оос від 27.12.2018 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.
       Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 629-ос від 28.12.2018 року ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу і всіх видів забезпечення.
При звільненні ОСОБА_1 нараховано та виплачено грошове забезпечення військовослужбовця за повний місяць в сумі 13253,88 грн.
Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що грошове забезпечення ОСОБА_1 в такій сумі було виплачено помилково, оскільки він був звільнений 28.12.2018 року, в зв`язку з чим не відслужив повний місяць, а крім того в наказі про виключення зі списків особового складу було вказано премію за грудень 2018 року не виплачувати, отже за твердженням апелянта ОСОБА_1 помилково було нараховано та виплачено в грудні 2018 року 4493,6 грн. грошового забезпечення., які підлягають стягненню з нього. Також з ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти за 4 доби використаної відпустки.
У відповідності до норм ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби 
Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України ).
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»  військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою  статті 6 КАС України  передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
У справі, що розглядається, позов пред`явлено військовою частиною до військовослужбовця про стягнення частини безпідставно сплаченого грошового забезпечення, отриманого ним у відповідності до норм чинного законодавства під час проходження військової служби та в зв`язку з проходженням військової служби.
Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку проходженням військової служби та під час проходження публічної служби.
З огляду на вищезазначені вимоги закону, вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням виплати грошового забезпечення під час проходження публічної служби, стосується проходження позивачем публічної служби, до чого включається і виплата щомісячного грошового утримання, навіть якщо позов до цієї особи про стягнення безпідставно отриманого грошового забезпечення пред`являється після її звільнення з військової служби.
Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц, від 05 червня 2019 року у справа № 686/23445/17, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує суд при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 та ч.1 256 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушив предметну юрисдикцію спору, помилково розглянули справу в порядку цивільного судочинства, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому рішення суду підлягає скасуванню, а провадження в справі відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 255 і ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України   слід закрити.
На виконання вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України апеляційний суд роз`яснює ІНФОРМАЦІЯ_1 - військовій частині НОМЕР_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції Хмельницького окружного адміністративного суду за територіальною підсудністю і позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до апеляційного суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі, із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
Керуючись ст. ст. 255, 256, 374, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_3 – військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
       Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року скасувати.
Провадження у справі за позовом закрити.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 24 липня 2020 року.

Судді                         А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох