33/804/363/20 
                                                                                263/4883/20 
                                               
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                Суддя 1-ої інстанції Федоренко Т.І.
          Суддя доповідач – Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130  КУпАП                                                               

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року                                                                                                     м. Маріуполь

            Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю представника ОСОБА_1 – адвоката Конупа І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 – адвоката Конупа І.М. на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - 

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 17 квітня 2020 року приблизно о 21-10 год. біля буд. 27 по вул. Бахчіванджі у м. Маріуполі в Центральному районі ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Scudo SP7S», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, нестійка хода). Від проходження огляду за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків відмовився, але погодився пройти медичний огляд на стан сп`яніння у КНП «Наркологічний диспансер м. Маріуполь», де в присутності лікарів відмовився від проходження медичного огляду, про що лікарем наркологом надано висновок № 190. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
        На постанову суду першої інстанції представник ОСОБА_1 – адвокат Конуп І.М. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що медичний висновок не є доказом, адже в ньому відсутній підпис ОСОБА_1 та він не зазначений у якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення. Звертає увагу, що оскільки відеозапис є фрагментарним, а не безперервним, то його не можна вважати допустимим доказом. Вказує, що попри встановлення ознак алкогольного сп`яніння, працівники поліції не відсторонили      ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, чим доводиться та обставина, що ОСОБА_1 був тверезий. Зазначає, що в ході проведення огляду на стан сп`яніння та складання адміністративних матеріалів було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки йому не надано адвоката. Звертає увагу, що суд першої інстанції здійснив неналежне повідомлення його та ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання, внаслідок чого ані він, ані ОСОБА_1 не змогли належним чином реалізувати своє право на доступ до суду. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити. 
Перевіривши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_1 - адвоката Конупа І.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 298325 від 17 квітня 2020 року (а.с. 3);
- довідкою про непритягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП (а.с. 2);
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких вони підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та його згоду на проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я (а.с. 5);
- рапортом поліцейського ОСОБА_4 (а.с. 6); 
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 190 від 17 квітня 2020 року, згідно якого у зв`язку із відмовою від обстеження, висновок зробити неможливо (а.с. 7);
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване  не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2403979 від 17.04.2020 року (а.с. 8); 
- відеозаписом події адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 від 17.04.2020 року (а.с. 9).
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. 
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому  порядку  медичний  огляд  для  визначення стану  алкогольного  сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 298325 від 17.04.2020 року не вказано в якості додатку відеозапис та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого  сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому дані докази не можуть бути допустимими є необгрунтованими, адже дані докази мають ознаку належності, – оскільки на них зафіксовані події за участю ОСОБА_1 та є допустимими, оскільки оформлені у встановленому законом порядку. Та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено вищевказаних додатків не є істотним порушенням норм процесуального права, а отже не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Посилання апеляційної скарги на те, що відеозапис, який вів поліцейський, не є безперервним, а отже не може вважатися допустимим доказом є необґрунтованими виходячи з наступного. Переглядом відеозапису подій за участю ОСОБА_1 встановлено, що поліцейськими на відеозаписі зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відмову від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків та відмову від проведення медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Та обставина, що дані записи не є безперервними не робить даний доказ недопустимим, адже з їх змісту можна встановити обставини справи, які підтверджуються іншими доказами в даній справі. Таким чином, дані доводи є безпідставними.
Відсутність підпису ОСОБА_1 у медичному висновку не робить даний висновок недопустимим доказом, адже, як вбачається з відеозапису подій за участю ОСОБА_1 , останній в КНП «Наркологічний диспансер м. Маріуполь»  відмовився від всіх процедур, в тому числі і від підпису в медичному висновку. Дані обставини були зафіксовані на технічний носій. Крім того, бланк медичного висновку містить графу «підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду», проте ОСОБА_1 від проведення медичного огляду відмовився, отже і наявність або відсутність його підпису не тягне в такому випадку будь-яких правових наслідків. Тож вважати дані доводи обгрунтованими, суд апеляційної інстанції не може.
Згідно ст. 260 КУпАП відсторонення від керування транспортним засобом є заходом забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення та застосовується з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складання його на місці вчинення правопорушення, якщо складання протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення. Аналіз даної правової норми вказує на те, що вона не носить імперативного (зобов`язуючого) характеру для посадової особи, яка проводить розгляд справи про адміністративне правопорушення або складає матеріали про адміністративне правопорушення. За таких підстав, рішення про відсторонення від керування транспортним засобом приймається посадовою особою за власним переконанням, тому незастосування даного заходу забезпечення провадження не може свідчити про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. Тож доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.
Застосування або незастосування заходу забезпечення у вигляді відсторонення від керування транспортним засобом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не може свідчити про доведеність або недоведеність вини особи, оскільки даний захід застосовується з превентивною функцією запобігти вчиненню адміністративного правопорушення. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Доводи про неналежне повідомлення ОСОБА_1 та його представника – адвоката Конупа І.М. про дату, час та місце судового розгляду є безпідставні, адже матеріали провадження містять телефонограму від 10.06.2020 року, зі змісту якої вбачається, що представника ОСОБА_1 – адвоката Конупа І.М. було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (а.с. 30). Крім того, згідно доповідної записки секретаря судового засідання ОСОБА_5 , адвокат Конуп І.М. після ознайомлення з матеріалами справи щодо ОСОБА_1 в день, на який було призначено судове засідання, був повідомлений нею особисто про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , однак розписку він не залишив. На телефонні дзвінки адвокат Конуп І.М. не відповідає. Крім того, станом на 11 червня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області жодних заяв чи клопотань від ОСОБА_1 або його представника – адвоката Конупа І.М. про відкладення розгляду справи не надходило. Таким чином, порушень щодо повідомлення ОСОБА_1 та його представника – адвоката Конупа І.М. з боку суду першої інстанції не було, тож дані доводи є необґрунтованими.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення права на захист у зв`язку з незадоволенням клопотання ОСОБА_1 про можливість скористатися правовою допомогою адвоката, вважаю, що такі доводи не є обгрунтованими, оскільки за змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. 
Проте складання протоколу про адміністративне правопорушення не є розглядом справи про адміністративне правопорушення, оскільки за змістом ст. 221 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП здійснюється суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Право ОСОБА_1 на правову допомогу було забезпечено у суді першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у якій брав участь адвокат Конуп І.М. Таким чином, дані доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи. 
Суд першої інстанції  відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Конупа І.М. залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       В.В. Куракова