ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 820/1508/17
адміністративне провадження № К/9901/31756/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій",   провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року (суддя Волошин Д.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року судді: Спаскін О.А. (головуючий), Дюкарєва С.В., Сіренко О.І.) у справі № 820/1508/17.

У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Головне управління ДФС у Харківській області (далі - позивач, контролюючий орган) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маковій» (далі - відповідач, Товариство) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Товариства, застосованого на підставі рішення заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області від 03.04.2017 №3403/10/20-40-14-05-14.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не допустив посадових контролюючого органу до проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства за період з 01.12.2015 по 28.02.2017 про що було складено акт недопуску до проведення перевірки від 28.03.2017 №498/20-40-14-05-19/33816897 та у зв`язку з чим на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті  94 Податкового кодексу України контролюючим органом прийнято рішення про застосування умовного арешту майна ТОВ "Маковій".
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017, у задоволенні позову відмовлено.
4. Рішення судів про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтовано відсутністю правових підстав для перевірки обґрунтованості рішення №3403/10/20-40-14-05-14 від 03.04.2017, яким застосовано адміністративний арешт майна платника податків, оскільки на момент звернення контролюючого органу до суду із цим позовом минули встановлені законом 96 годин, а отже арешт є припиненим відповідно до вимог п.п.94.19.1  п.94.19  ст.94 Податкового кодексу України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги контролюючого органу.
6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом 24.03.2017 на підставі пп.  75.1.2 п.  75.1 ст.  75, пп.  78.1.4 п.  78.1 ст.  78, п.  82.2 ст.  82 Податкового кодексу України прийнято наказ №1171 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Маковій" терміном 5 робочих днів, починаючи з 28.03.2017.
На підставі наказу від 24.03.2017 №1171 та направлень на перевірку від 27.03.2017 №1712, №1713 та №1714 фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області 28.03.2017 було здійснено вихід на перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Маковій", проте відповідач не допустив податкових інспекторів до проведення перевірки, у зв`язку із чим було складено акт від 28.03.2017 №498/20-40-14-05-19/33816897.
03.04.20117 о 12:00 год. заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Маковій" на підставі підпункту  94.2.3 пункту  94.2 статті  94 Податкового кодексу України, у зв`язку із відмовою від проведення перевірки та допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.
Предметом позову є підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відповідача.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. У доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального та процесуального права та зазначає, що судами попередніх інстанцій невраховано, що вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна заявлені в позовному провадженні, а не в порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суди попередніх інстанцій безпідставно застосували норму пункту  94.10  статті  94 Податкового кодексу України, якою встановлений строк для підтвердження обґрунтованість адміністративного арешту майна в судовому порядку. Крім того, контролюючий орган вказує, що звернувся до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна в межах передбаченого Кодексом адміністративного судочинства України строку, проте провадження у справі за таким поданням було закрито у зв`язку з наявністю спору про право.
9. Відповідач не реалізував своє процесуальне право щодо подання відзиву (заперечень) на касаційну скаргу позивача.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20.
Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
10.2 Пункт 94.1 статті 94.
Адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
10.3. Підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94.
Арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
10.4. Пункт 94.4 статті 94.
Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
10.5. Пункт 94.10 статті 94.
Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.
Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.
10.6. Підпункт 94.19.1 пункт 94.19 статті 94.
Адміністративний арешт майна платника податків припиняється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
12. За наявності відповідних умов, визначених у пункті  94.2  статті  94 Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. 
Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
13. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
14. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в позовній заяві та апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.
15. З урахуванням встановлених судом першої та апеляційної інстанцій обставин справи, а саме, що рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна Товариства прийнято 03.04.2017, а звернення з позовною заявою у цій справі, мало місце 07.04.2017, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позовні вимоги контролюючого не підлягають задоволенню, оскільки з моменту прийняття рішення про накладення адміністративного арешту майна відповідача минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки, та у випадку його пропуску застосований адміністративний арешт вважається припиненим, відповідно до положень підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України.
16. Обставини ж звернення позивача до суду в порядку статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у строк, встановлений пунктом  94.10  статті  94 Податкового кодексу України, та відмова у відкритті провадження у такій справі (№820/1443/17), на які посилається контролюючий орган як на підставу для звернення до суду із даним позовом в загальному порядку, не спростовують зазначеного вище висновку судів попередніх інстанцій, оскільки не змінюють порядку застосування адміністративного арешту майна та підтвердження його обґрунтованості, дотримання якого є передумовою для забезпечення виконання платником податків його обов`язків.
Крім того, суди також правильно зазначили, що провадження у справі №820/1443/17 було закрито ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2017, тоді як визначений строк в 96 годин (з моменту прийняття рішення про адміністративний арешт) сплив 06.04.2017, тобто позивач мав можливість подати позовну заяву до суду у визначений законодавством строк.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
17. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи, правильність застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулює спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 слід залишити без задоволення.
18. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
19. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша стаття 350 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону, що діяв до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі № 820/1508/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова