Постанова
Іменем України
 
22 липня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 2-421/2009
 
провадження № 61-7759св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,             Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
заявники: ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,
суб`єкти оскарження: державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Горбульов Антон Вадимович, Хорольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального Управління Юстиції у Полтавській області,
заінтересована особа (стягувач) - Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та кредит»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року у складі колегії суддів: Пікуля В. П., Одринської Т. В., Панченка О. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 

 
Короткий зміст вимог скарг
 
У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та її державного виконавця, в якій просив суд: визнати протиправною бездіяльність Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та її державного виконавця щодо відсутності належного реагування на клопотання скаржника про закриття виконавчого провадження                               № 17709522, яке продовжує здійснюватись зі стягнення з нього грошових коштів, як поручителя по кредиту, іпотечне майно, як забезпечення по якому продане Хорольським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у січні 2018 року; визнати виконавчий лист № 2-421/09, виданий Хорольським районним судом Полтавської області таким, що не підлягає виконанню.
Також ОСОБА_2 .
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Горбульова А. В., в якій просила суд: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо відмови у належному реагуванні на клопотання скаржника про закриття виконавчого провадження № 42761575; зобов`язати державну виконавчу службу та державного виконавця вжити безвідкладні дії щодо закриття виконавчого провадження № 42761575 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду           у справі № 2-421/09.
 
За клопотаннями представника заявників Хорольським районним судом Полтавської області вказані скарги було об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
 
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2019 року у складі судді Миркушіної Н. С. скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Хорольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального Управління Юстиції у Полтавській області та його посадових осіб щодо відсутності у належному реагуванні на клопотання скаржника (від 16 травня 2019 року) про закриття виконавчого провадження № 17709522, яке продовжує здійснюватись зі стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, як поручителя по кредиту, іпотечне майно як забезпечення по якому продане Хорольським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у січні 2018 року.
Визнано виконавчий лист № 2-421/09 виданий Хорольським районним судом Полтавської області таким, що не підлягає виконанню.
Скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність Крюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та його посадових осіб щодо відмови у належному реагуванні на клопотання ОСОБА_1 від 29 травня                   2018 року щодо закриття виконавчого провадження № 42761575.
Зобов`язано Хорольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області вжити безвідкладні дії щодо закриття виконавчого провадження № 42761575                  у зв`язку з фактичним виконанням рішення Хорольського районного суду Полтавської області № 2-421/2009.
 
Додатковою ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області            від 11 грудня 2019 року стягнуто з Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 500 грн.
 
Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з відсутністю належного підтвердження обсягу наданих адвокатом  Ларькіною Г. Ю. послуг ОСОБА_2 під час розгляду справи, заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити у частині стягнення судових витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 500 грн, а саме: стягнення 2 600 грн за попередню консультацію та 3 900 грн за 3 години участі в судовому засіданні згідно розрахунку (калькуляції) суми гонорару за надану правову допомогу.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а додаткову ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 11 грудня                 2019 року - без змін.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно провів аналіз доведеності надання адвокатом правничої допомоги, характеру послуг, наданих адвокатом, складності справи та відсутності розрахунку наданих послуг, а також врахував заперечення зацікавленої особи щодо стягнення витрат на правничу допомогу, тому апеляційний суд вважав достатньою та співмірною стягнуту на відшкодування правничої допомоги суму у розмірі 6 500 грн.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2020 року до Верховного Суду,          ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції та повернути справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду
Судові рішення по суті розгляду скарг учасниками процесу не оскаржуються, тому колегією суддів відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не перевіряються.
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд належно не врахував доводів апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, неправильно надавши оцінку його відповідним доказам, які підтверджують сплату ним 30 000 грн адвокату.
Вважає, що суди порушили положення статті 452 ЦПК України
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У червні 2020 року начальник Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її доводів, вважаючи, що заявник належно не довів понесення ним витрат на правничу допомогу, а також надав дані щодо таких не вчасно.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Абзацом 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник вказує порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, положень статті 452 ЦПК України.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_2  задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Відповідно до статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
 
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Взявши до уваги надані заявником докази понесення витрат на правничу допомогу, дослідивши їх та оцінивши, врахувавши заперечення заінтересованої особи щодо розміру понесених судових витрат, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано задовольнив відповідну заяву частково, зазначивши, що у зв`язку з відсутністю належного підтвердження обсягу наданих адвокатом  Ларькіною Г. Ю. послуг ОСОБА_2 під час розгляду справи, заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити у частині стягнення судових витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 500 грн, а саме: стягнення 2 600 грн за попередню консультацію та 3 900 грн за 3 години участі в судовому засіданні згідно розрахунку (калькуляції) суми гонорару за надану правову допомогу, вважаючи таку суму достатньою та співмірною,         з урахуванням встановлених обставин.
 
Посилання заявника на порушення апеляційним судом вимог статті 452 ЦПК України, є безпідставними, оскільки судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, суд поклав на орган державної виконавчої служби, враховуючи, що було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника, що відповідає положенню вказаної норми права. Зменшення розміру суми витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню, не свідчить про порушення вказаної норм процесуального права.
 
Згідно із частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи укасаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Постанову Полтавського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Р. А. Лідовець
І. А. Воробйова
Ю. В. Черняк