ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5606/20 Справа № 204/5585/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
 
за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві.
       В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що з 31 січня 2019 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді токаря цеху механічної обробки механоскладального виробництва.
       19.02.2019 року під час роботи на токарно-гвинторізному верстаті моделі 16К20 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судового експерта відносяться до категорії тяжких. 
       В період часу з 19.02.2019 року до 25.03.2019 року, позивач ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у 2 нейрохірургічному відділені КЗ «Обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», з діагнозом: сполучена проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку ІІІ ст., осколковий перелом лівої скроневої кістки, гостра субдуральна гематома лівої лобно-скроневої-тім`яної області; геморагічні вогнища лобної та скроневої часток мозку; гемосинус основної пазухи; забійні рани м`яких тканин голови зліва; осколковий перелом нижньої щелепи справа; відкритий 1Б ступені перелом с/н3 лівої плечової кістки із зсуненням уламків; відкритий 3Б ступені осколковий перелом н/3 обох кісток лівого передпліччя, із зсуненням уламків, травматичним дефектом м`язів, зв`язок, нервів.
        Під час лікування у зазначений період часу, позивач тривалий час знаходився в комі, переніс ряд хірургічних втручань та медичних процедур, в результаті отриманих травм позивач отримав наслідки у вигляді періодичних втрат свідомості, слабкої оперативної пам`яті, неповноцінного функціонування руки, карієсу зубів. 
       Згодом, з 15.04.2019 року по 21.05.2019 року, позивач був знову госпіталізований у зв`язку з постійними болями в передпліччі та плечі. 
       З 02.07.2019 року по 10.07.2019 року позивач був втретє госпіталізований у зв`язку з онімінням кінцівки та порушеннями її рухливості, під час госпіталізації йому було проведено ще одну операцію. 
       13.06.2019 року висновком МСЕК позивачу була встановлена 2 група інвалідності та визначено 80 % втрати працездатності. 
       На даний час стан позивача потребує подальшої реабілітації та лікування, вищевказана шкода здоров`ю, матеріальні витрати та моральні страждання, завдані внаслідок болю та дискомфорту є наслідком вини відповідача, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою.
       Враховуючи зазначене, позивач просив стягнути з відповідача 300 0000 грн моральної шкоди та 30 000 витрат на правову допомогу (а.с.1-3, т.1).
       Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року у позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві – задоволено частково.
       Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві 30 000 грн. 
       В задоволенні решти позовних вимог — відмовлено.
       Вирішено питання щодо судового збору (а.с.235-240).
       Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2020 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» на користь ОСОБА_1 в рахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн (а.с.16-18, т.3).
Не погодившись з рішенням суду від 18 березня 2020 року, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду в частині збільшення розміру моральної шкоди до 300 000 грн (а.с.20-22, т.3).
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. 
Скаржник вважає, що, стягнутий на користь позивача розмір грошових коштів є недостатнім для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, яка полягає у наявності негативних явищ в житті позивача з урахуванням отриманих травм внаслідок нещасного випадку на виробництві, наслідком чого стала значна втрата професійної працездатності в ступені 80% та друга група інвалідності, необхідності постійного лікування , довго тривалості негативних змін в житті позивача. Вказав, що негативні зміни в його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 19 лютого 2019 року, о 08:00 год., знаходячись в механообробному цеху №1 на механообробній дільниці під час роботи на токарно-гвинторізному верстаті моделі 16К20, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження внаслідок потрапляння потерпілого в небезпечну робочу зону верстату (а.с.22, т.1).
       Відповідно до перевідного епікризу з історії хвороби № НОМЕР_1 нейрохірургічного відділення №2 КЗ «Обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» від 19.03.2019 року та випискою з медичної картки амбулаторного хворого №21271 від 25.03.2019 року, ОСОБА_1 отримав наступні травми: важка відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку ІІІ ст., осколковий перелом лівої скроневої кістки, гостра субдуральна гематома лівої лобно-скроневої-тім`яної області; геморагічні вогнища лобної та скроневої часток мозку; гемосинус основної пазухи; забійні рани м`яких тканин голови зліва; осколковий перелом нижньої щелепи справа; відкритий 1Б ступені перелом с/н3 лівої плечової кістки із зсуненням уламків; відкритий 3Б ступені осколковий перелом н/3 обох кісток лівого передпліччя, із зсуненням уламків, травматичним дефектом м`язів, зв`язок, нервів (а.с.27-30, т.1). У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні.
       Так, згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» №1237 від 24.04.2019 року, за своїм характером, отримані ОСОБА_1 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння (а.с.161-167, т.1).
       Відповідно до висновку судового експерта Донецького НДІСЕ МЮУ № 2936-2949 від 19.09.2019 року, Акту про проведення спеціального розслідування нещасного випадку форма Н-5 від 31.05.2019 року та Акту №1 форми Н-1 від 31.05.2019 року, причинами, що призвели до нещасного випадку є незадовільний технічний стан токарного станка та не відповідність його вимогам правил охорони праці, недотримання посадовими особами та відповідальними працівниками ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» (майстер ОСОБА_2 , інженер з охорони праці ОСОБА_3 , директор з виробництва ОСОБА_4 , головний механік ОСОБА_5 , директор ОСОБА_6 ) вимог правил охорони праці (т.1 а.с.7-13, 20-25, 168-182).
       Встановлено, що в провадженні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за №12019040680000382 від 19 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, з приводу нещасного випадку та факту завдання ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень. Станом на день прийняття рішення, рішення у кримінальному провадженні не прийнято.
       Відповідно до довідки МСЕК №216507 від 13.06.2019 року та виписки з акту огляду МСЕК №055307 від 13.06.2019 року, ОСОБА_1 первинно, встановлено 80% втрати професійної працездатності, друга група інвалідності (а.с.31-32, т.1).
       Внаслідок трудового каліцтва, позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці, ОСОБА_1 був травмований, фактом ушкодження здоров`я позивачу була спричинена моральна шкода. З урахуванням конкретних обставин справи, суд першої інстанції вважав, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначив розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 30000,00 гривень.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
       Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є діючою в Україні, встановлено, що високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом.
Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.
Отже, зобов`язання України перед своїми громадянами щодо права на життя, до якого у контексті Конституції України входить і право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника (ст. 46 Конституції України), мають виконуватися у повному обсязі, право Позивача на соціальний захист, а саме отримання грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди як членом сім`ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно ст. 17 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), власник зобов`язаний створити в кожному структурному підрозділі і на робочому місці умови праці відповідно до вимог нормативних актів, а також забезпечити додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці.
Стаття 12 Закону України «Про охорону праці», встановлює, що відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами), до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.
Встановлено, що згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» №1237 від 24.04.2019 року, за своїм характером, отримані ОСОБА_1 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння (а.с.161-167, т.1).
Відповідно до висновку судового експерта Донецького НДІСЕ МЮУ № 2936-2949 від 19.09.2019 року, Акту про проведення спеціального розслідування нещасного випадку форма Н-5 від 31.05.2019 року та Акту №1 форми Н-1 від 31.05.2019 року, причинами, що призвели до нещасного випадку є незадовільний технічний стан токарного станка та не відповідність його вимогам правил охорони праці, недотримання посадовими особами та відповідальними працівниками ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» (майстер ОСОБА_2 , інженер з охорони праці ОСОБА_3 , директор з виробництва ОСОБА_4 , головний механік ОСОБА_5 , директор ОСОБА_6 ) вимог правил охорони праці (т.1 а.с.7-13, 20-25, 168-182).
Відповідно до довідки МСЕК №216507 від 13.06.2019 року та виписки з акту огляду МСЕК №055307 від 13.06.2019 року, ОСОБА_1 первинно, встановлено 80% втрати професійної працездатності, друга група інвалідності (а.с.31-32, т.1).
Враховуючи встановлені обставини у справі, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Колегією суддів, зокрема враховано тривалість страждань позивача, з 19.02.2019 року, глибину фізичних і моральних страждань, пов`язаних з отриманим ним трудовим каліцтвом, яке потребувало тривалого лікування, розмір втрати професійної працездатності 80% та визнання позивача людиною з інвалідністю другої групи, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення.
Колегія суддів критично ставиться до посилань відповідача на вже сплачені 474400,00 гривень та 30363,32 грн. допомоги на придбання ліків для позивача, як на підставу відмови у позові, оскільки відповідачем, як роботодавцем, особисто позивачу, який внаслідок отриманих травм, тривалий час перебував без свідомості, будь-яких коштів на відшкодування моральної шкоди сплачено не було, а надані розписки про отримані кошти ОСОБА_7 від ОСОБА_6 свідчать про існування правовідносин між громадянином ОСОБА_7 , який не є стороною по справі та громадянином ОСОБА_6 і ТОВ «Арматурний завод «Адмірал», учасником яких позивач не був. 
В свою чергу, кошти, які згідно пояснень сторони відповідача, запозичені ОСОБА_6 у ТОВ «Арматурний завод «Адмірал» отримані за договором позики від 01.02.2019 року, тобто до нещасного випадку, а тому були отримані ним на власні потреби, як фізичною особою (а.с.88-90, т.2).
Крім того колегія суддів зазначає, що в наданих розписках прямо зазначено їх призначення «на лікування», тобто були сплачені на відшкодування матеріальної шкоди, а предметом позову у даній справі є відшкодування моральної шкоди (а.с.91-102, т.2).
Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Жодного належного доказу сплати коштів відповідачем саме позивачу та саме в рахунок відшкодування моральної шкоди – матеріали справи не містять.
Виходячи з вищевикладених обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого професійного захворювання та травми, що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, визнання позивача людиною з інвалідністю другої групи, що свідчить про неможливість відновлення стану його здоров`я, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 30 000,00 грн. до 90 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1152,6 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року — змінити, збільшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» на користь ОСОБА_1 з 30 000 грн до 90 000 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арматурний завод «Адмірал» на користь держави судовий збір у розмірі 1152,6 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Судді: